Nezinu, vai Roberts to vēl atceras,
bet es iepazinos ar viņu pirmā.
Tovakar, pirms tik daudziem gadiem,
balstoties pret virtuves skapīšiem, sadzērusies lētu alu…
es viņu sasmīdināju.
Tas bija tik spontāni un dabiski.
Es zinu, ka viņš arī to juta.
Bet tad pienāca viņa, un es viņus iepazīstināju:
"Robert, šī ir Nensija."
Kas ir?
Ak kungs.
PĒC ARAMINTAS HOLAS GRĀMATAS MOTĪVIEM
Tas nemaz neizskatās pēc viņas.
Tā, protams, ir Nensija, bet tas nav viņai raksturīgi.
Es aizstāvēju Davīdu.
Tiešām domāju, ka tas nav loģiski.
Nav arī.
Tagad visi to redzēs
un domās, ko gribēs, pirms es paspēšu kaut ko…
Es zinu, bet…
Cerams, tu zini - lai ko tu justu, tu vari to izstāstīt man.
Saproti…
iztēloties viņu ar citu ir ļoti nepatīkami,
bet to redzēt…
Es domāju - kad tas tips būs aizturēts…
būs kaut kāds atvieglojums.
Bet nekā.
Vai tu to izjūti?
Nē. Īsti ne.
Bet par spīti visam… es viņu joprojām mīlu.
Atdotu visu, lai viņu atgūtu.
Tas ir muļķīgi vai…
Nē.
Nē, tas nav muļķīgi.
Esam klāt.
- Klau! - Jā?
Paldies, ka šovakar atnāci līdzi.
Bija patīkami būt viņai svarīgā vietā.
Kaut vai uz īsu brīdi.
- Paldies. - Paldies.
Nu velns!
Sveiks!
Nācu tev pārmest, ka ziņu izlasīji, bet neatbildēji, bet… oho!
Piedod.
Ja tev bija citi plāni, varēji pateikt.
Biju apsolījusi draugam iet uz baletu,
un es… Telefonam bija izslēgta skaņa.
Šķiet, ka tu neuztver mani nopietni.
Man likās - mēs abi saprotam, ka mani neinteresē nekas nopietns.
Es domāju ko citu.
Es domāju, ka tu mani necieni, zini, kā cilvēku.
Es cienu.
Džej, man pašlaik galīgi nav viegli.
Bet runa nav tikai par šo vakaru, vai ne?
Pēc Sv. Patrika dienas ballītes
tu atbrauci divas stundas vēlāk, nekā biji solījusi.
Kad nomira tava draudzene, tu atrakstīji 21.00, bet atbrauci vienos.
- Kas tas ir, ko? - Nē, bija drusku pāri desmitiem.
- Nē, noteikti bija vēlāks. - Nē, nebija.
Ela, es paliku nomodā.
Mums nevajadzētu par to runāt uz ielas.
Domāju - mums jāuzbrauc augšā.
Domāju - mums jāatver pudele vīna
un varbūt jāmēģina izrunāties kā pieaugušajiem.
- Jā? - Tu pieminēji vīnu.
Tātad tu pamanīji vārdu "vīns", nevis "pieaugušie".
Labrīt!
- Sveiks! - Bez piena. Bez cukura.
Tikai kafijas biezumi un karsts ūdens.
- Kā tev garšo. - Paldies.
Jā.
Tu nokavēsi darbu.
Domāju, ka priekšniece sapratīs.
O, tu re!
Es nezināju, ka tev patīk makšķerēt. Vai patīk?
Nepatīk.
Labi. Ja gribi pamācīties, zinu lielisku vietu pie Gregorija ezera…
Džej, tev tiešām jābrauc uz darbu.
Jā. Nē, man… jābrauc.
Darīšu tā. Tad… tad tiekamies tur.
Jā.
- Man - šokolādes. - Es gribēju šokolādes.
Es pirmā.
Piedod, mīļā. Man jāievēro pirmā tiesības.
Lai pēc 20 minūtēm somas būtu plecos! Kas jāsaka Elijas tantei?
- Paldies. - Lūdzu.
- Paldies. - Par daudz cukura?
Tas nav iespējams.
Kaut tu būtu mana māte.
- Ko tu gribēji stāstīt par baletu? - Jā.
Tātad es vairs nedrīkstu ņemt auto?
Tā notiek, Markus.
Ja tu manā auto slepus veipo, tas niķojas.
- Es neveipoju. - Sveiki!
- Čau, El! - Elinor!
Mamm, pasaki, lai viņš atslābst.
- Man tikai vajag piešķilt. - Dēliņ,
- ej laukā līdzi tētim. - Atradīsim vadus.
- Piedod par šo. - Nekas.
Apsolu tev nedalītu uzmanību.
- Es tikai… - Atbrīvošu vietu.
- Ak vai! Ļoti atvainojos. - Nē, nekas. Es savākšu.
Es savākšu. Ļauj man…
- Kas tas ir? - Nekas.
Nekas? Tas ir policijas ziņojums.
LOSANDŽELOSAS POLICIJA PAPILDU ZIŅOJUMS
Tie ir publiski pieejami dati.
Jā, bet kāpēc tie ir tev?
Tāpēc, ka te kaut kas nešķiet pareizi.
Es zinu, ka Davīds bija arestēts,
bet arestēts par laupīšanu, nevis slepkavību,
pamatojoties uz kaut kāda nejauša ziņotāja vārdiem.
Atzīsti - tas ir apšaubāmi.
Ziņās to mēģina sasaistīt ar Nensiju, bet tur nav saistības.
Tātad tu tajā ieguldi daudz laika.
Nevajag. Nerunā ar mani tā, it kā es būtu vārīga.
Pietiek, ka šeit pret mani tā izturas.
Labi.
NENSIJA
Paldies. Es nespēju saņemties un to izdarīt.
Es saprotu.
Es blenžu uz viņas vecajām ziņām, kuras nespēju izdzēst.
Jā.
- Tavas brokastis? - Nav apetītes.
Vai notiek vēl kaut kas?
Negribu tevi ar to apgrūtināt papildu visam pārējam.
Kas?
Šodien Kita jautāja, kā nedēļas nogalē grasos atzīmēt Koras dzimšanas dienu.
Biju to piemirsis.
Tāpēc tagad meklēju dīdžeju klusajai diskotēkai,
lai gan nezinu, vai viņai patiks,
un gūglēju "dzimšanas dienas ballīte 17 gadus vecai meitenei".
Uzmanies, ka netiec dzimumnoziedznieku sarakstā.
Paldies. Tagad jūtos kā stulbenis un izvirtulis.
Kurš tēvs aizmirst meitas dzimšanas dienu?
Kaut kas neticams.
- Tas, kurš precējies ar Nensiju. - Jā.
Tev par to nekad nav bijis jādomā.
Jā, bet es gribu vismaz mēģināt.
Viņas pirmā dzimšanas diena pēc…
Nensija tās padarīja maģiskas.
Es neteikšu runu, goda vārds.
Pirms 16 gadiem es saņēmu vislielāko dāvanu,
un šodien mēs varam viņu godināt.
Tāpēc, nevelkot ilgāk garumā, - jubilāre!
Mana mazulīte Kora.
Izklaidējies šovakar.
SALDIE 16
Es negribu to sabojāt.
Es varētu palīdzēt.
Zini, esmu bijusi diezgan daudzās Nensijas svinībās.
Domāju - es varētu mēģināt tikt galā.
- Vai nav par daudz prasīts? - Koras dēļ. Kas var būt par daudz?
- Nekas nav par daudz. - Paldies.
Jā. Labi.
- Atsūti man, kas tev jau ir, ja? - Jā. Labi.
Izmeklētāja Genza, vai vēlaties pirkt māju šajā rajonā?
Diemžēl par manu algu neiznāks.
Skaistule.
- Paldies. - Brīnišķīgas aprises.
Bet tikai retais pārkrāsotu retro 450 SL nestandarta krāsā.
Taču, ja nauda nav šķērslis, tad arī nav svarīgi,
ka gluži jaunam klasiskam spēkratam samazinās vērtība.
- Katram savs. - Jā.
Visu labu!
Vispār, ja atļausiet…
Droši vien esat redzējusi šo foto.
- Jā, tas ir visās ziņās. - Jā. Es daudz pētīju šo foto,
un man joprojām neliek mieru šī… šī Henesijas kundzes sejas izteiksme.
Piekrītat? Viņa izskatās tik atbrīvota, nemaz neizskatās tur neiederīga.
Bet kaut kas nesaskan.
Kas Pasadīnas augstākās sabiedrības dāmai kopīgs ar šo kompāniju?
Viņa nav bijusi augstākajā sabiedrībā visu mūžu.
Viņai bija dzīve arī pirms Roberta.
Kāda dzīve?
Smaga.
Māte alkoholiķe, vardarbīgs patēvs, treileru parks.
Nebija viegli.
Jā. Nē, mēs izpētījām viņas biogrāfiju.
Tāpēc tas šķiet vēl dīvaināk.
- Kāpēc? - Kas tādai sievietei
ir kopīgs ar Robertu un viņa ģimeni?
Vai ar jums.
Vai tiek izmeklēta mana draudzība?
Nē. Netiek.
Vai apsūdzība laupīšanā ir safabricēta?
Šķiet, jūs man to visu nejautātu,
ja pret Davīdu būtu īsti pierādījumi.
Vai jūs pētāt vēl kādu?
Paldies, ka atradāt laiku.
- Velns! - Atveriet logu!
Jums nav tiesību man sekot. Tā ir vajāšana.
Nosauciet savu vārdu un žetona numuru!
Neesmu kruķis.
Es strādāju pie Donovana.
Skaidrs.
Vai jūs esat bijušas kara zonā?
Redzot nāvi, cilvēks vairs nav tas pats.
Tāpēc liku viņiem pieteikties patvērumam,
izmantoju savus sakarus valdībā, ko jau pieminēju, un…
Īsāk sakot, tagad viņiem ir plaukstoša zobārstniecības prakse.
Meita pērn absolvēja Vasara koledžu.
Neticami.
Kad sirds kaut ko saka, tajā jāieklausās.
Dāmas, atvainojiet, lūdzu, man kaut kas jānokārto,
bet vēlāk tiksimies pie baseina.
Forši. Tu izmanto manus stāstus, lai copētu sievietes?
Tas ir labs stāsts.
Un mēs ar mammu finansējam tavu labdarības rūpaliņu,
tāpēc stāsts ir arī mans.
"Labdarības rūpaliņš"? Paldies, Donij.
Meita, starp citu, studēja Ohaio Štata universitātē.
Vasara skanēja labāk.
Mans Vinstons teica, ka tu ātri skrien.
Jā, kad mani piespiež.
Citi, ja kādam ģimenē nomirst draudzene,
nopērk skumstošajam puķes vai augļus, vai pat apskauj.
Nezinu, kā tas ir.
Runā, ka tas esot labi audzināto un bagāto lāsts.
- Labi. - Par maz apskāvienu.
Par daudz emociju sublimācijas.
Nuja. Tā kā tavs Vinstons mani vairs neizsekos
un tu redzi, ka esmu ļoti sveika un vesela,
varbūt jūs varētu braukt mājās.
Ar lielāko prieku.
Man ir ko darīt arī bez tevis pieskatīšanas.
- Bet… - Bet, kad piemeklē traģēdija,
tu bieži vien kļūsti neparedzama.
- Tā nav taisnība. - Nav?
Nav.
- Kad nomira tētis… - Nevajag… Nē… Nevajag.
Neiepin viņu.
Toreiz man bija pavisam citāds dzīves posms.
Nopietni?
Ja man nebūtu pierādījumu, tu liegtos.
Tie ir divi seni, sērojoši draugi.
- Sērotāji tik plati nesmaidītu. - Mēs godinām
mīļa cilvēka aizraušanos.
Mēs abi zinām, ka tev patīk labot salūzušas rotaļlietas.
Īpaši kādu jauku un baltu.
- Ja tu būtu iestājusies BSU… - Ko?
- …vai melno studentu korporācijā… - Sākas!
…tu būtu ar Džamalu vai Terelu,
- nevis pielipusi pati zini, kam. - Es nespēju.
Tu esi draņķis.
Kāpēc tu nespēj atzīt, ka Roberts ir tava vājā vieta?
Un tā bijis vienmēr.
Vai esi beidzis?
Pārstāj mani izsekot, nolādēts.
ROBERTS ATBRAUKUSI POLICIJA. GRIEŽ VISU RIŅĶĪ.
TAS IR NEIZTURAMI. VARI ATBRAUKT?
Viņiem bija orderis.
Kam orderis?
Atsevišķām Nensijas lietām.
Mūsu finanšu datiem.
Viņi gribēja redzēt, vai es kaut ko iegūtu no sievas nāves.
- Ak kungs. - Viņi paņēma manu datoru.
Gribēju zvanīt Kitai, bet viņa piezvanītu tēvam,
un viņš sarīkotu drausmīgu traci.
Manuprāt, viņi tikai izskata visas iespējas.
- Viņi neko neatradīs. - Skaidrs, ka ne.
Ar to es nedomāju, ka… Es tikai saku…
Tev taisnība. Piedod.
Es tikai… Tas viss vienkārši ir…
Varbūt nav īstais brīdis rīkot dzimšanas dienas ballīti.
Nepiekrītu.
Es domāju, ka mums jādzīvo tālāk. Saproti?
Kora ir pelnījusi normālu dzīvi.
Un tu arī.
Domāju, ka Nensija to būtu gribējusi.
Tātad, ja uz Libēriju jāsūta vēl kāds,
es balsotu par Čelsiju.
Viņa tam pieteicās?
Nē, bet ir izrādījusi iniciatīvu.
ROBERTS DAVĪDS ATBRĪVOTS.
Viņas lieliskie sakari uz vietas varētu mums palīdzēt.
Ela… Ela…
Jā, piedod.
Jā. Nē, viss kārtībā.
Es varētu ar viņu parunāt, ja gribi.
Protams.
Klau, Džej.
Tas nenotiks,
bet policijas izmeklēšana sāk sarežģīties, tāpēc…
ja kāds tev jautās par mani…
Es zinu. Es tikšu galā.
Es neko neteikšu, ja?
Nē, tu drīksti teikt.
Tu drīksti teikt, ka es biju pie tevis.
- Domāju, ka izturamies neuzkrītoši. - Jā.
Bet, zini, ja kāds jautā, tad mēs būsim izpalīdzīgi.
- Elij. - Jā?
Vai ir mirklītis?
Jā, protams.
Vai iziesi uz mirkli? Piedod.
- Jā. Protams. - Paldies.
Kas ir? Viss kārtībā?
Mana mamma.
Kādam viņa jāsavāc no policijas.
Ko? Ko tu runā?
PASADĪNAS POLICIJA
Es sazvanīju advokātu. Viņš brauc.
Viņa neatbildēs, kamēr viņš nebūs ieradies.
Viņa nav arestēta.
Man vajag, lai kāds atbrīvo mūs no viņas.
Es nesaprotu.
Es uzzināju, ka jūsu draudzene neliek mierā manus policistus.
- Ko? - Pagājušajā nedēļā vien
viņa iesniegusi 20 pieprasījumus pēc informācijas
un šodien pārkāpa robežu.
Nākamreiz uzliksim rokudzelžus.
- Velns, ko tu izdarīji? - Nav svarīgi.
Nē, ir gan ļoti svarīgi.
- Iespējams, es nolamājos. - Ko?
- Kad sviedu skavotāju. - Žēlīgā debess.
- Pret sienu. - Skaidrs.
- Nevis cilvēkam. - Tev viss labi?
Viņi izšķieda tik daudz laika ar šo Davīdu.
Un vienlaikus nepievērš nekādu vērību maniem pavedieniem.
Es apvilku visus Deividus mūsu koledžas gadagrāmatās.
Atradu katru Deividu, kuram viņa seko sociālajos medijos.
Atradu pat Viljamu Deividu, puķu veikala īpašnieku Teksasā,
kura ierakstu Pinterest viņa ietīkšķojusi, un es…
- Tas šķiet dīvaini, bet… - Jā.
- Nedusmojies, ka to jautāju. - Ko?
Vai tu lieto…
Nē, Ela, beidz.
Pusgadu neesmu dzērusi neko vairāk par aspirīnu.
Labi.
Piedod, ka neliekos mierā.
Bet viņa izstāstīja tev, Ela.
Viņa nelaida mani sev klāt, bet tev stāstīja…
Vairs es to neuzzināšu.
Viņa nelaida klāt arī mani. Es tik daudz ko nezinu.
Kaut es spētu novērst domas tāpat kā tu.
Ar darbu un Robertu.
Es domāju - šovakar mēs varētu pavadīt ļoti mierīgu vakaru. Labi?
Es pasūtīšu ēdienu.
Aizvedīšu to tev, bērniem un Hauardam.
Mēs vienkārši… iečilosim.
- Labi. - Labi? Labi.
Nezināju, ka tā vēl saka.
Es saku.
Mēs iečilosim.
Klau, es tikai atvedu…
Robert!
- Čau! - Čau!
Izskatās, ka tu izlādējies.
Jā.
Kad gribas iedzert, nāku šurp dauzīt bumbiņas.
Cik ilgi tu šeit jau esi?
Man laikam ļoti gribējās iedzert.
Viss kārtībā?
Kādas ziņas no policijas?
Viņi atveda dažas Nensijas mantu kastes, bet citādi - nekā.
Taču piezvanīja tavs brālis.
Vai tu joko?
Biju pārsteigts.
Tik daudz gadu pagājis.
Ko… Es ne… Ko viņš gribēja?
- Izteica līdzjūtību. - Nuja.
- Es viņam nekad neesmu paticis. - Nu beidz.
Vai es tev stāstīju, ko viņš man teica?
- Nē. - Tajā izbraucienā makšķerēt
kopā ar tavu tēti. Pirmā kursa pavasara brīvlaikā.
Jā.
Pusstundu pēc mūsu ierašanās
Donovans iespieda mani kaktā un pateica, ka tu esi neaizskarama.
Romantiskā nozīmē.
Kāpēc viņam tā būtu jādara?
Droši vien tikai izrādīja vecākā brāļa rūpes.
Nevaru viņam to pārmest.
Es tagad ieskriešu dušā.
Vai tu paliksi?
- Nezinu. - Labi.
Kurā desmitgadē, tavuprāt, dzīvojam?
Kādu laiku gulēju saulē. Man jāattopas.
Vai tagad ir viduslaiki,
ja domā, ka tu vari izlemt, ar ko es satikšos un ar ko ne?
Jo, lai ko jūs ar māti domātu,
es esmu pieaugusi. Es esmu pieaugusi.
Cilvēki mani ciena un uz mani paļaujas.
Es pieņemu atbildīgus lēmumus par to, ko es gribu un ko daru.
Labi.
Zini, varbūt apsēdies.
Izstāsti, par ko mēs šodien esam tā uzvilkušies.
Tu zvanīji Robertam.
Ātri gan. Jūs bieži runājat.
Viņš man izstāstīja, ko tu viņam teici pirmajā tikšanās reizē.
Ka tu viņam aizliedzi satikties ar mani.
Smags pārmetums.
Vai pateiksi - kāpēc?
Beidz! Abi zinām, kāpēc.
Nē, es tiešām nezinu. Es gribētu dzirdēt to no tevis.
Labi.
Es to redzu.
Jūs abi esat gudri, jūtīgi, līdzīgi domājoši cilvēki.
Vakuumā, ja pārējā pasaule neeksistētu…
jūs būtu ideālie dažādu rasu Kens un Bārbija.
- Bet, tā kā pasaule nav… - Ne jau pasaule.
- Viņa ģimene. - Nē, tu neko nezini
- par viņa ģimeni. - Henesiji ir vecbagātnieki,
līdz kaulam privileģēti.
Viņi domā, ka atbildīgums ir mīts un ētika ir joks.
Kas, tavuprāt, parūpējās par to, lai Davīdu arestē?
Klasisks Henesiju gājiens.
Saliedēties, lai aizsargātu savējo.
Nē. Tu runā muļķības.
Roberts nenogalināja Nensiju.
Viņai bija mīļākais. Viņu sauca Deivids,
un Deivids viņu nogalināja.
- Varbūt Roberts uzzināja par Deividu. - Viņš nezināja.
Viņš uzzināja par dēku tikai no manis.
Un tobrīd Nensija jau bija mirusi.
Pagaidi. Tu…
Tu izstāstīji Robertam, ka viņa sieva laiž pa kreisi?
Jā.
Tāpēc ka viņš uztraucās.
Grasījās zvanīt policijai. Es gribēju palīdzēt.
Šķiet, ka tu pēdējā laikā to vien dari kā palīdzi Robertam.
Tu gribēji būt viņa rezerves plāns.
Tu pats nesaproti, ko runā.
- Ak nesaprotu? - Nē.
Neticami, ka mammu ielika cietumā.
Nē. Tā bija pilsoniskā nepakļaušanās.
Mums visiem uz to ir tiesības.
Bet es nožēloju, ka jūs nobiedēju.
- Es nenobijos. - Labi.
Tētis gan.
Ko? Hei, es vēl ēdu.
Domāju, ka esam beiguši.
Ja vien kāds negrib palīdzēt novākt galdu.
- Es ne. - Es ne.
Nē, nē, nē.
Paņem… Džūnij, atpakaļ!
- Es palīdzēšu. - Paldies.
Viņas bija nobijušās.
Viņas negrib teikt, bet bija.
Tu aizbrauci nebrīdinājusi, un tad mums piezvanīja policija.
Viņa jums bija ļoti svarīga,
bet ģimene arī ir svarīga.
Viņi ir dzīvi. Viņiem tevi vajag.
- Mums tevi vajag. - Es neprotu…
Es neprotu palaist to vaļā. Saproti?
Paldies, Elinor, par palīdzību un nūdelēm.
Nav par ko.
- Viņam ir tiesības raizēties. - Es zinu.
Labi, tātad pacenties nespriest pārsteidzīgi.
Par ko?
Es atradu Davīda adresi.
- Nē. - Vai tev nav apnicis,
ka viņi domā - mums nekas nav jāstāsta, jo esam tikai draudzenes?
- Protams, ir. - Viņš viņu gleznoja.
Viņš ballējās kopā ar viņu.
Varbūt viņš kaut ko zina par to, kas notika.
Mēs nedrīkstam iejaukties izmeklēšanā.
Viņa neatbild.
Kas?
Jūtūbē kāda sērošanas konsultante
iesaka sarunāties ar mīļajiem, kuri ir miruši.
Tāpēc es to izmēģināju.
Zini, kad mājās neviena nav vai visi guļ,
lai viņi nedomā, ka esmu jukusi.
Es sarunājos ar viņu.
Stāstu viņai, kā Ārtijai tikko izkrita vēl viens zobiņš
un ka Hauardam varbūt būs jauns darbs, un…
Bet viņa neatbild.
Viņa ar mani nerunā.
Un man ir tik daudz jautājumu.
Palīdzi, lūdzu.
Ei!
Lieciet mani mierā, nolādēts!
Kungs, mēs neesam ne reportieres, ne policistes.
Mēs esam Nensijas draudzenes.
Gribam tikai aprunāties.
Ejiet prom!
Nē.
Mēs neiesim prom.
- Ielaidiet mūs! Lūdzu. - Mērij.
Vai jūs esat pavisam jukušas?
Lūdzu. Viņa bija mūsu draudzene.
Lūdzu.
Viņa ieraudzīja manus darbus pie kolekcionāra un sazinājās.
Domāju - kārtējā baltā sieviete, kura - neapvainojieties -
grib, lai uzgleznoju viņas patieso būtību, kā to redz viņa.
Bet pēc dažām skicēm
kļuva skaidrs, ka viņa ir citāda.
Viņa gribēja, lai uzgleznoju viņas rētas.
Esot tās ieguvusi negadījumā, kuru pati izraisījusi.
Viņa teica, ka rētas radušās viņas vainas dēļ?
Tās noteikti nebija viņas vaina.
Davīd, spriežot pēc fotogrāfijas, jūs viens otru pazināt ļoti labi.
Es to bildi pat neatceros.
Viņa tajā ballītē nepalika.
Šķiet, čalim, kuru viņa atveda,
- nebija jautri. - Ko?
Kādam čalim, kuru viņa atveda?
Vai atceraties, kā viņš izskatījās?
Baltais.
Vai tas varēja būt Roberts?
Nē. Nē, viņš nebija redzējis to foto.
Vai apskatīsiet…
- Viņš būtu man pateicis. - Pagaidi.
Vai apskatīsiet šo foto?
Vai pazīstat šo vīrieti?
Ja es atcerētos ko vairāk par rasi, tad būtu pateicis.
Izstāstīju policijai. Lai viņi meklē.
- Pat nepaskatījāties. - Nē. Tas bija pēdējais jautājums.
Šis…
Mani ielika cietumā. Par ko?
Es neko neizdarīju. Neko.
Labi. Ilgāk jūs neaizkavēsim.
Paldies.
Kur bijāt jūs?
Kā, lūdzu?
Jūsu draudzene griezās nāves spirālē.
Viņa slīka savā izmisumā.
To es redzēju.
To es uzgleznoju.
Tāpēc kur bijāt jūs, kad viņai jūs vajadzēja visvairāk?
Viņa to neslēpa.
Ja jūs to neredzējāt, tad tāpēc, ka negribējāt.
Nāc! Nāc ejam!
Es gribētu, lai kompozīcijas ir vienādākas.
Un pa trim cilvēkiem katrā stūrī, lai neveidojas sastrēgums.
- Nē. Visu laiku. Skaidrs? Paldies. - …tava vaina.
Tava vaina.
- Viņa ne… - Nē, tu.
Cik reižu es tev teicu…
Sveiks! Viss kārtībā?
Lai gan es iebildu,
ģimene tomēr nolīga to krīžu PR firmu, lai izdarītu spiedienu uz policiju.
Fotogrāfiju nopludināja viņi.
Vari iedomāties?
Viņu dēļ arestēja Davīdu Bojetu. Manas ģimenes dēļ.
Tas ir pretīgi.
Viņi domāja, ka tas novērsīs preses uzmanību no mums.
Un pie vienas vietas,
ka nevainīgam cilvēkam vairākas nedēļas jāsēž aiz restēm.
Un tu viņu nekad neesi saticis, vai ne?
Ko neesmu saticis?
Davīdu.
Pirmoreiz tu viņu ieraudzīji ziņās.
Tu biji šeit. Mēs viņu ieraudzījām kopā.
Uz ko tu tēmē?
Nē, es ne uz ko netēmēju. Es…
Es saprotu, kā ir būt ietekmīgas ģimenes loceklim.
Reizēm mēs neredzam, kā viņi rausta aukliņas.
Tev izdevās iekarot savu vietu pasaulē.
- Domā? - Jā.
Es pastāvīgi jūtu, ka viņi skatās man pār plecu.
Jā, bet tu dari to, kas ir svarīgs tev.
Es to apbrīnoju.
Vienmēr esmu apbrīnojis.
Tēt?
Tēt!
Kāpēc mammas mantas ir kastēs?
Es tās tikai sakārtoju.
Tu nedrīksti tās izmest.
Kora, nē taču.
Tev jāsaprot,
ka man starp viņas lietām ir ļoti grūti…
Un? Tu viņu vienkārši izdzēsīsi?
Nē. Nē, viņš to nevar.
Tas nav iespējams, Kora.
Man nekā cita nav.
Šajās kastēs ir viss, kas man palicis no mammas.
Es saprotu, meitiņ. Es…
Kora! Nāc šurp.
Vai zināji, ka mana mašīna līdz tēta nāvei piederēja viņam?
Un viņš man uzdāvināja šo ķēdīti.
Pat esmu pielikusi savā dzīvoklī pie sienas viņa makšķeri,
jo es gribu just viņa klātbūtni.
Tāpēc es glabāju šīs lietas sev ļoti tuvu.
Tā ka tas ir iespējams.
Apskati visas šīs mantas
un paņem sev to, kas tev viņu atgādina. Glabā cieši klāt.
Bet pārējo
mēs noliksim kādā ļoti īpašā vietā.
Varbūt, piemēram, Ohai mājā.
Un tu varēsi tur aizbraukt, kad gribēsi sajust viņas klātbūtni.
Labi.
Tev nav jāpalaiž mamma prom.
Tētis tev to nekad nelūgtu.
Mīlulīt.
Klau, paldies.
Es viņai nepārmetu, ka viņa to atcēla.
Skolā viņai noteikti tāpat būs jautrāk.
Šo dzimšanas dienu es tiešām sačakarēju.
Es biju tā, kas uzstāja, lai tu rīko viņai balli.
Tu esi vienīgi palīdzējusi.
Domāju, ka Korai vajag laiku.
Tas ir tik pretdabiski.
Neviens nesagatavo bērnu vecāku zaudējumam.
Neviens nesagatavoja mūs.
Es daļēji izjutu atvieglojumu, kad policija savāca viņas mantas.
Es negribu viņu izdzēst, bet visur, kur skatos,
kāda viņas lieta man kliedz par viņas slepeno dzīvi.
Par sūda dēku, kuru viņa no manis slēpa.
Tas ir apdullinoši. Tas ir visur.
Nu, domāju, ka Ohai māja šīm lietām būs īstā vieta.
Jā.
Būs grūti braukt turp vienam.
MĀKSLAS PIEDERUMI DAŽĀDI
MĀKSLAS GRĀMATAS
Viņa ar to izjokoja visus manā ģimenē.
Nevienam tas nepatika.
Un nekas viņu tik ļoti nesmīdināja.
Ikreiz, kad viņa to izmantoja, - smējās vairākas stundas.
Smieklīgi.
Es nezināju, ka viņa cieta tādas sāpes.
Kā es varēju neredzēt, ko viņa pārdzīvo?
Mēs neviens neredzējām.
Es to palaidu garām.
Es vienkārši palaidu to garām.
Tas nekas. Es arī.
Ak kungs.
Reiz viņa man jautāja, vai man Roberts patīk.
Atceros, cik steidzīgi atbildēju "nē".
Viņa droši vien saprata, ka meloju. Kā nu ne?
Es nekad neesmu pratusi izlikties tik labi kā viņa.
Tā radīt savu realitāti.
Tad varbūt šī ir mana izdevība.
Un varbūt viņa saprastu.
Jo viņa arī meloja.
Meloja Robertam.
Meloja mums visiem.
Nensij, man jāsāk ar atvainošanos.
Es reaģēju pārspīlēti.
Es biju ļauns pret tevi…
ROBERTS HENESIJS
…un atvainojos, ka tevi tā pārbiedēju.
Bet tu nedrīksti man pārmest, ka dusmojos,
ja tu guli ar citu.
Viss kārtībā?
Tulkojusi Dace Andžāne