Jeg ved ikke, om Robert overhovedet husker det,
men jeg mødte ham først.
En aften for mange år siden,
lænet op ad køkkenskabet og skidefuld af billig øl,
fik jeg ham til at grine, og det var helt spontant og naturligt.
Han mærkede det også.
Men så kom hun, og jeg præsenterede dem for hinanden.
"Robert, det er Nancy."
Hvad er det?
Åh gud.
BASERET PÅ ARAMINTA HALLS BOG
Det ligner slet ikke hende.
Det er selvfølgelig Nancy, men det ligner ikke hende.
Jeg forsvarede Davide.
Jeg syntes ikke, det gav nogen mening.
Det gør det ikke.
Nu får alle det at se og kan tænke, hvad de vil, før jeg når at…
Ja, men…
Jeg håber, du ved, at hvad du end føler, kan du godt fortælle mig det.
Det er…
…slemt nok at forestille mig hende med en anden, men at se det…
Da de anholdt manden, troede jeg, der ville komme…
…en følelse af lettelse.
Den kom ikke.
Føler du nogen lettelse?
Nej. Ikke rigtig.
Trods alt det her… elsker jeg hende stadig.
Jeg ville give alt for at få hende tilbage.
Er det skørt?
Nej.
Nej, det er ikke skørt.
Så er jeg hjemme.
- Hej. - Ja?
Tak, fordi du tog med i dag.
Det var rart at være et sted, der var vigtigt for hende.
Selvom det kun var i kort tid.
Tak.
Åh, for helvede.
Hej.
Jeg kom for at brokke mig over, at du ikke svarede, men… wow.
Undskyld.
Du kunne have sagt, du havde planer.
Jeg skulle til ballet med en ven, og min telefon var på lydløs.
Jeg føler ikke, du tager mig seriøst.
Jeg troede, vi var enige om, at jeg ikke er interesseret i seriøst.
Det var ikke det, jeg mente. Du respekterer mig ikke, som menneske.
Jo, jeg gør. Det er ikke en nem tid for mig lige nu.
Det handler jo ikke kun om i aften.
Efter Skt. Patricks-festen kom du to timer senere, end du havde sagt.
Den aften, din veninde døde, kom du først klokken et.
- Hvad gik det ud på? - Nej, den var lidt over ti.
- Nej, senere. - Nej, det var ej.
El, jeg holdt mig vågen.
Vi skal ikke stå og tale om det her. Lad os gå op.
Jeg synes, vi skal åbne en flaske vin og tale om det som voksne mennesker.
- Ja? - Du sagde vin.
Nå, det er vinen, der lokker. Ikke at være voksen.
Godmorgen.
- Hej. - Ingen mælk. Ingen sukker.
Kun kaffe og varmt vand.
- Som du kan lide. - Tak.
- Du kommer for sent. - Min chef vil forstå det.
Åh. Wow.
- Jeg vidste ikke, at du fiskede. - Det gør jeg heller ikke.
Okay. Hvis du vil lære det, kender jeg et godt sted ved Lake Gregory…
J, du skal tage ind på kontoret.
Ja. Det skal jeg.
- Det gør jeg. Vi ses derinde. - Ja.
- Helle for chokolade. - Den ville jeg have.
- Jeg sagde det først. - Beklager, det gjorde hun.
I kører om 20 minutter, piger. Hvad siger I til tante Ellie?
- Tak, tante Ellie. - Værsgo.
Er det for meget sukker?
Sikke noget pjat.
Gid du var min mor.
Hvad ville du fortælle om balletten?
Må jeg nu ikke låne bilen mere?
- Sådan er det, når du vaper i skjul. - Jeg vapede ikke.
- Hej. - Hej, Eleanor.
Mor, sig noget til ham. Han skal bare starte min bil.
Vi finder startkablerne.
- Det må du undskylde. - Det er fint.
- Jeg skal nok høre efter nu. - Jeg flytter alt det der.
- Hov. Undskyld. - Det er okay. Jeg skal nok samle det op.
- Hvad er det? - Ikke noget.
Det er en politirapport.
- De er offentligt tilgængelige. - Ja, men hvorfor har du den?
Der er noget, der ikke føles rigtigt.
Davide har været anholdt før, men for røveri, ikke mord,
efter en tilfældig meddelers vidneudsagn.
Det er da lidt mystisk.
Medierne skaber en forbindelse til Nancy, men den findes ikke.
Du bruger meget tid på det her.
Lad være med at få mig til at lyde skrøbelig.
- Det får jeg rigeligt af. - Okay.
Tak. Jeg kunne ikke få mig selv til at gøre det.
Det forstår jeg godt.
Jeg glor på gamle sms'er fra hende, som jeg ikke kan slette.
Ja.
- Var det din morgenmad? - Jeg har ikke så meget appetit.
Er der noget andet galt?
Jeg ville ikke plage dig med det oven i alt det andet.
Hvad er det?
Kit har spurgt, hvad jeg gør med Coras fødselsdag i weekenden.
Jeg havde glemt det.
Nu leder jeg efter en DJ til et silent disco,
som hun måske slet ikke gider, og googler "17-års fødselsdagsfest".
Pas på, du ikke ender på en liste.
Tak. Jeg er både en idiot og en pervers stodder.
Hvilken far glemmer sin egen datters fødselsdag? Ufatteligt.
- En, der er gift med Nancy. - Ja.
- Du har aldrig behøvet tænke på det. - Jeg vil i det mindste prøve.
Det er hendes første fødselsdag efter…
Nancy gjorde festerne magiske.
Jeg vil ikke holde tale.
For 16 år siden fik jeg mit livs største gave,
og i dag får vi lov til at fejre hende.
Så tag godt imod fødselsdagsbarnet.
Min lille pige, Cora.
Mor dig godt.
Jeg vil ikke ødelægge den.
Jeg kan godt hjælpe dig.
Jeg har været til mange Nancy-fester. Jeg kan prøve at finde ud af noget.
- Er det ikke for meget? - Det er Cora.
- Det kan ikke blive for meget. - Tak.
Ja. Okay.
- Send mig det, du har fundet. - Okay.
Kriminalassistent Ganz. Skal du købe hus her i kvarteret?
Ikke med min løn desværre.
Smuk bil.
- Tak. - Utrolige linjer.
Men ikke mange ville omlakere en gammel 450 SL.
Men hvis man har penge nok,
kan man vel godt forringe en klassiker i perfekt stand.
- Hver sin smag. - Ja.
Hav en god dag.
Hvis jeg lige må…
Du har vel set billedet.
- Ja, det har været i nyhederne. - Jeg har gransket billedet nøje,
og jeg kan ikke glemme udtrykket i mrs. Hennesseys ansigt.
Hun ser afslappet ud. Slet ikke malplaceret.
Men det kan ikke passe.
Hvad har en rigmandsfrue fra Pasadena tilfælles med folk som dem?
Hun har ikke altid været rig. Hun havde et liv før Robert.
Hvad for et liv?
Et barsk liv. Alkoholisk mor, voldelig stedfar, trailerpark.
Det var ikke nemt.
Ja, vi har tjekket hendes fortid. Det gør det endnu mere besynderligt.
- Hvorfor det? - En kvinde som hende…
Hvad har hun tilfælles med Robert og hans familie?
Eller med dig?
Efterforsker I vores venskab?
Nej. Det gør vi ikke.
Er røverianklagen bare noget fis?
Du ville næppe spørge om den slags, hvis I havde noget på Davide.
Mistænker I en anden?
Tak for din tid.
- Pis. - Rul vinduet ned!
Du må ikke følge efter mig. Det er chikane.
- Giv mig dit navn og nummer. - Jeg er ikke fra politiet.
Jeg arbejder for Donovan.
Okay.
Har I været i en krigszone?
Dødsfaldene, de ændrer en.
Jeg bad dem søge om asyl og trak i et par snore hos regeringen…
For at gøre en lang historie kort har de nu en succesfuld tandlægeklinik.
Deres datter blev færdig på Vassar sidste år.
Utroligt.
Når ens hjerte taler til en, skal man høre efter.
Hvis I vil have mig undskyldt. Jeg skal lige ordne noget.
Vi ses ved poolen lidt senere.
Charmerende. Bruger du mine historier til at score damer?
Den er god.
Og mor og jeg betaler din lille velgørenhed, så historien er også min.
"Lille velgørenhed"? Tak, Donnie.
- Datteren gik på Ohio Universitet. - Vassar lyder bedre.
- Wow. - Nå, Winston siger, du løber stærkt.
Ja, når jeg skal.
Når nogens veninde dør, er der nogle familier,
der sender blomster eller en kurv eller giver et kram.
Det kender jeg ikke. Det er de velståendes forbandelse.
- Okay. - Ikke nok kram. For meget sublimering.
Javel. Siden Winston er færdig med at følge efter mig,
og du kan se, at jeg har det fint, skulle I måske tage hjem.
Hellere end gerne.
Jeg vil ikke babysitte dig.
- Men? - Men når tragedien rammer,
plejer du at blive uforudsigelig.
- Det er ikke fair. - Nej?
Nej.
- Da far døde… - Lad være med at rode ham ind i det.
Jeg var et helt andet sted dengang.
Seriøst?
Uden beviser ville du have benægtet det.
- Det er to venner, der sørger. - I smiler ellers stort.
Vi hylder et menneske, vi begge elskede.
E, vi ved begge to, at du elsker at fikse ødelagt legetøj.
Især når han er pæn og hvid.
Hvis du havde meldt dig ind i Sorte Studerende,
havde du mødt en Jamal eller en Terrell i stedet for at hænge fast i ham.
Du er et røvhul.
Indrøm nu bare, at du har en svaghed for Robert.
Det har du altid haft.
Er du færdig?
Hold op med at følge efter mig.
POLITIET ER HER. DE GENNEMRODER ALT. DET ER FOR MEGET. KAN DU KOMME?
- En dommerkendelse. - En dommerkendelse til hvad?
Nogle af Nancys ting. Vores bankkonti.
De vil se, om jeg opnåede noget ved at få min kone slået ihjel.
- Åh gud. - Og de tog min computer.
Kit ville have ringet til min far, men han blæser det ud af proportioner.
De er nok bare grundige.
- De finder ikke noget. - Selvfølgelig ikke.
- Det var ikke for at antyde… - Nej, undskyld. Det hele er bare så…
Måske er det ikke så smart at holde fødselsdag lige nu.
Jeg er ikke enig.
Vi er nødt til at leve videre.
Cora fortjener lidt normalitet. Og det gør du også.
Det ville Nancy have ønsket.
Hvis vi skal sende flere til Liberia, ville jeg vælge Chelsea.
Har hun meldt sig?
Nej, men hun viser initiativ og har gode kontakter.
DE HAR LØSLADT DAVIDE
El? El?
- Ja, undskyld. - Det er fint.
- Jeg kan spørge hende, hvis du synes. - Ja.
Du, J.
Det kommer ikke til at ske, men efterforskningen er ret kompliceret,
så hvis nogen skulle spørge dig om mig…
Det ved jeg godt. Bare rolig.
- Jeg siger ikke noget. - Det må du godt.
Du kan sige, at jeg var hos dig.
- Skulle vi ikke være diskrete? - Jo.
Men hvis nogen spørger, vil vi gerne hjælpe.
- Ellie? - Ja.
- Har du et øjeblik? - Ja, selvfølgelig.
- Giv mig lige et øjeblik. - Ja, klart.
- Hvad så? Er du okay? - Det er min mor.
- Hun skal hentes på politistationen. - Hvad? Hvad mener du?
Advokaten er på vej.
Hun skal ikke svare på noget, før han kommer.
Hun er ikke anholdt, men nogen må tage sig af hende.
Det forstår jeg ikke.
Din veninde har chikaneret mine betjente.
- Hvad? - I sidste uge
indgav hun 20 ansøgninger om aktindsigt, og i dag gik hun over stregen.
Næste gang er det håndjern.
- Hvad har du lavet? - Det er lige meget.
Det er overhovedet ikke lige meget.
Jeg brugte et grimt ord.
- Og kastede en hæftemaskine. - Åh gud.
- Ind i væggen. Ikke efter nogen. - Er du okay?
De har spildt en masse tid på ham Davide,
men de vil ikke undersøge nogen af mine spor.
Jeg har fundet hver eneste David i vores årbøger,
og alle David, hun følger på sociale medier.
Jeg fandt en William David, der har en blomsterbutik i Texas.
Hun gav hans Pinterest et like og…
- Jeg ved, det lyder skørt, men… - Nu må du ikke blive sur.
- Tager du… - Nej, hold nu op.
Jeg har højst taget aspirin det sidste halve år.
Okay.
Jeg kan ikke slippe det.
Men hun fortalte dig det.
Hun lukkede mig ude, og du fik ting at vide.
Det får jeg ikke nu.
Hun lukkede også mig ude. Der er en masse, jeg ikke ved.
Gid jeg kunne aflede mig selv, ligesom du kan.
Med arbejde og med Robert.
Jeg synes, vi skal tage en helt afslappet aften.
Jeg kommer med mad til dig og ungerne og Howard.
Og så flader vi bare ud.
- Okay? - Okay.
- Siger man stadig det? - Det gør jeg.
Vi flader ud.
Hej, jeg ville bare aflevere…
Robert? Hej.
Robert!
- Hej. - Hej.
- Det så rensende ud. - Ja.
Når jeg får lyst til at drikke, går jeg ned og spiller.
Hvor længe har du været her?
Jeg havde meget lyst til en drink.
Er alt okay? Har du hørt fra politiet?
De kom med nogle af Nancys kasser. Ellers ikke.
Men jeg har hørt fra din bror.
Laver du sjov?
Det var lidt et chok. Det er mange år siden.
Og hvad ville han?
- Kondolere. - Javel.
- Han har aldrig kunnet lide mig. - Hold nu op.
Ved du, hvad han sagde engang?
- Nej. - Vi var på fisketur med din far.
- Ja? - En time efter vi var kommet,
kom Donovan hen og sagde, at jeg skulle holde mig fra dig.
Rent romantisk altså.
Hvorfor sagde han det?
Han var nok bare en god storebror. Jeg bebrejder ham det ikke.
Jeg tager lige et bad. Bliver du lidt?
- Det tror jeg ikke. - Okay.
Hvilket årti lever du i?
Jeg har ligget længe i solen. Øjeblik.
Tror du, vi er i middelalderen, hvor du bestemmer, hvem jeg dater?
Uanset hvad du og vores mor tror, er jeg altså et voksent menneske.
En, folk ser op til og stoler på.
Jeg træffer ansvarlige beslutninger om, hvad jeg gør.
Okay.
Vil du ikke sidde ned? Hvad er vi så ophidsede over?
Du ringede til Robert.
Det var hurtigt. I taler tit sammen.
Han fortalte, hvad du sagde, første gang du mødte ham.
At du forbød ham at date mig.
Det var langt tilbage.
- Hvorfor gjorde du det? - Det ved du godt.
Nej, det ved jeg ikke. Jeg har brug for, at du siger det.
Okay.
Jeg forstår.
I er begge to intelligente, følsomme og ligesindede mennesker.
I et tomrum, hvor resten af verden ikke findes,
er I de perfekte Ken og Barbie fra hver jeres race.
- Men fordi verden… - Ikke verden.
- Hans familie. - Du ved intet om dem.
Hennessey-familien har altid været rige og forvænte.
De mener, ansvarlighed er en myte, og at etik er til grin.
Hvem sørgede mon for, at Davide blev anholdt?
Det er et klassisk Hennessey-træk. De beskytter deres egne.
Nej, det, du siger, er latterligt. Robert slog ikke Nancy ihjel.
Hun havde en elsker. Han hed David, og David slog hende ihjel.
- Måske opdagede Robert David. - Han vidste det ikke.
Jeg fortalte ham om affæren, og da var Nancy allerede død.
Vent lidt.
Fortalte du Robert, at hans kone var ham utro?
Ja.
Han var bekymret og ville ringe til politiet, og jeg ville hjælpe.
Du laver nærmest ikke andet end at hjælpe Robert.
Du ville være hans plan B.
Du aner ikke, hvad du snakker om.
- Nej? - Nej.
Tænk, at mor kom i fængsel.
Nej, jeg udøvede civil ulydighed. Det har vi alle sammen ret til.
Undskyld, jeg gjorde jer bange.
Jeg var ikke bange. Det var far.
Hallo, jeg spiser stadig.
Vi er vist færdige. Vil nogen hjælpe med at rydde af?
Ikke mig.
Så så. Nej… Junie, kom tilbage.
- Jeg skal nok hjælpe. - Tak.
De var bange. De vil ikke sige det, men det var de.
Du gik uden at sige noget, og så ringede politiet.
Jeg ved, hun betød meget for dig, men det gør din familie også.
De er her stadig. De har brug for dig.
- Vi har brug for dig. - Jeg kan ikke… Jeg kan ikke slippe det.
Tak, Eleanor. For hjælpen og for nudlerne.
Selvfølgelig.
- Han har ret. - Jeg ved det godt.
Jeg har brug for, at du lytter helt åbent nu.
Om hvad?
Jeg har fundet Davides adresse.
- Nej. - Er du ikke træt af,
at vi ikke får svar, fordi vi kun er hendes venner?
- Selvfølgelig. - Han malede hende og festede med hende.
Måske ved han noget om, hvad der er sket.
Vi kan ikke blande os i efterforskningen.
Hun siger ingenting.
Hvem?
Der er en sorgrådgiver på YouTube,
og hun foreslår, at man taler med sine afdøde kære.
Jeg har prøvet.
Når de andre ikke er hjemme eller sover, så de ikke tror, jeg er skør.
Jeg taler bare med hende.
Jeg fortæller hende, at Artie har tabt en tand til,
og at Howard måske har udsigt til et nyt job.
Men hun svarer ikke.
Hun siger ingenting.
Jeg har så mange spørgsmål.
Hjælp mig.
Hallo?
Skrid med jer.
Vi er ikke journalister. Vi er ikke fra politiet.
- Vi er Nancys veninder. - Vi vil bare snakke med dig.
Gå jeres vej.
Nej.
Vi går ikke.
- Luk os nu ind. - Mary.
Er I fuldstændig sindssyge?
Kom nu. Hun var vores ven.
Kom nu.
Hun så mine værker hos en samler og kontaktede mig.
Jeg troede, hun var en af de hvide kvinder… Ja, undskyld.
…som ville have malet det, de tror, er deres sande jeg.
Men efter et par skitser stod det klart, at hun var anderledes.
Jeg skulle male hendes ar.
De var fra en ulykke, hun havde forårsaget.
- Sagde hun, at arrene var hendes skyld? - Det var de bestemt ikke.
Ud fra billedet virkede det, som om I kendte hinanden godt.
Jeg kan ikke engang huske det billede. Hun var knap nok til festen.
- Ham, hun havde med, kedede sig vist. - Hvad?
Hvem havde hun med? Kan du huske, hvordan han så ud?
Han var hvid.
- Kan det have været Robert? - Nej, han havde aldrig set det foto.
Se her…
- Det ville han have sagt. - Vent lidt. Se det her billede.
Genkender du ham?
Jeg husker kun hans race. Det har jeg også fortalt politiet.
- Du kiggede slet ikke. - Det var sidste spørgsmål!
Jeg blev anholdt. For hvad? Jeg havde ingenting gjort.
Okay, vi har taget nok af din tid.
Tak.
Hvor var I?
Hvabehar?
Jeres bedste veninde var i en dødsspiral. Hun druknede i sin egen elendighed.
Jeg så det. Jeg malede det. Hvor var I, da hun havde brug for jer?
Hun skjulte det ikke. Hvis I ikke så det, var det, fordi I ikke ville.
Kom. Vi går igen.
Blomsterdekorationerne skal hænge bedre sammen.
Tre personer i hvert hjørne. Ingen flaskehalse.
Nej, hele tiden. Tak.
- …din skyld. Du gjorde det ikke. - Jeg har jo sagt…
Hej. Er alt okay?
Trods min modstand har min familie hyret krisefirmaet for at presse politiet.
De lækkede det foto. Det er kraftedeme utroligt.
De stod bag Davide Boyettes anholdelse.
- Hvor modbydeligt. - De troede, det ville holde pressen væk.
De vil skide på, at en uskyldig mand sidder bag tremmer i flere uger.
Og du har aldrig mødt ham, vel?
- Aldrig mødt hvem? - Davide.
- Første gang, du så ham, var i nyhederne. - Du var her selv. Vi så ham sammen.
- Hvad antyder du? - Jeg antyder ikke noget.
Jeg ved, hvad det vil sige at komme fra en magtfuld familie.
Nogle gange ser man ikke, hvordan de manipulerer.
Det lykkedes da dig at finde din egen vej i verden.
- Synes du? - Ja.
Jeg føler hele tiden, at de kigger mig over skulderen.
Men du gør det, der er vigtigt for dig.
Det beundrer jeg. Det har jeg altid gjort.
Far?
Far!
- Hvorfor er mors ting i kasser? - Jeg ryddede bare op.
- Du må ikke smide dem ud. - Det gør jeg heller ikke.
Du må forstå, at det er svært at have hendes ting stående.
Vil du så bare fjerne hende?
Nej, det kan han ikke. Det er umuligt, Cora.
Jeg har ikke andet!
De ting er det eneste, jeg har tilbage af min mor.
- Det ved jeg godt. - Åh, Cora. Kom her.
Min bil tilhørte min far, før han gik bort.
Og han gav mig den her halskæde.
Jeg har endda en af hans fiskestænger hængende på min væg,
så jeg føler, at han er der. Jeg passer rigtig godt på de ting.
Det kan du også.
Du kan kigge tingene igennem,
og alt det, der minder dig om hende, kan du tage og passe godt på.
Resten af det skal vi nok stille et helt særligt sted.
Måske i huset oppe i Ojai.
Så kan du tage derop, når du gerne vil mærke hende.
Okay.
Du behøver ikke give slip på din mor. Det vil din far aldrig bede dig om.
Åh, skat.
Tak.
Jeg forstår godt, at hun aflyste.
Hun får det sjovere på skolen.
- Jeg ødelagde hendes fødselsdag. - Det var mig, der insisterede på en fest.
- Du har ikke gjort andet end at hjælpe. - Cora har bare brug for tid.
Det er unaturligt. Ingen forbereder et barn på at miste en forælder.
Ingen forberedte os.
Jeg var næsten lettet, da politiet tog hendes ting.
Jeg vil ikke fjerne hende, men uanset hvor jeg kigger hen,
er der noget, der råber til mig om hendes hemmelige liv.
En affære, hun skjulte for mig.
Det er øredøvende. Det er overalt.
Jeg tror, huset i Ojai er det perfekte sted til tingene.
Ja. Det bliver svært at tage derop alene.
KUNSTBØGER
Den brugte hun på alle i min familie.
Alle hadede den. Intet fik hende til at grine højere.
Hver gang hun brugte den, grinede hun i timevis.
Sjovt.
Jeg vidste ikke, hvor meget hun led.
Hvorfor så jeg ikke, hvordan hun havde det?
Det gjorde ingen af os.
Jeg overså det.
Jeg overså det simpelthen.
Det er okay. Det gjorde jeg også.
Åh gud.
Hun spurgte engang, om jeg kunne lide Robert.
Jeg sagde hurtigt nej.
Hun måtte have vidst, at jeg løj. Hvordan kunne hun ikke vide det?
Jeg var aldrig lige så god som hende til at lade som om.
Til at skabe min egen virkelighed.
Så måske har jeg chancen nu.
Og måske ville hun forstå.
For hun løj også.
Hun løj for Robert. For os alle sammen.
Nancy, jeg må begynde med at sige undskyld.
Min reaktion var ekstrem.
Jeg var forfærdelig mod dig, og jeg er ked af, at jeg skræmte dig.
Men du forstår vel min vrede, når du går i seng med en anden.
Hej. Er du okay?
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve