אני מרגישה שזו זילות לקרוא לזה חברות.
זה היה משהו אחר. סוג של אחווה,
מעומק הנשמה שלנו.
יכולנו להתמודד עם כל דבר שהחיים זימנו לנו
כל עוד יכולנו בכל זמן להישען זו על זו בעת צרה.
היינו אמורות להזדקן ביחד.
מה שהיה לנו היה… היה עוצמתי,
ומהותי,
והיה אמור להימשך לנצח.
אבל זה לא מה שקרה.
- על פי ספרה של אראמינטה הול -
מתי ראית את המנוחה בפעם האחרונה?
נפגשנו לארוחת ערב אתמול?
את לא נראית בטוחה בעניין.
לא, אני בטוחה. סליחה, אני בטוחה. אני רק…
נראה בלתי אפשרי שזה היה אתמול.
אתם יודעים, הכול נראה…
שונה כל כך עכשיו.
מותר לשאול איך…
מה קרה?
היא נשדדה?
היא נאנסה?
אנחנו לא יכולים לשתף איתך את המידע הזה עכשיו.
קיוונו שאת תוכלי לעזור לנו.
כן. בכל דרך אפשרית.
מה… מה אני יכולה לעשות?
ייתכן שאת האדם האחרון שדיבר עם החברה שלך לפני התוקף,
כך שאת יכולה לספר לנו כל מה שאת זוכרת מאתמול בלילה.
- לפני 11 שעות -
בסדר, בסדר, בסדר.
מתחילים.
קדימה! תודה, תודה, תודה.
אני רוצה להודות לחבריי לעבודה בצוות הדרום אסיאתי על שאפשרו לי לנצח.
- ננסי תוכלי לפגוש אותי מוקדם? -
- אני צריכה לדבר איתך! -
ואני רוצה להודות למנהיגה שלנו העשויה ללא חת, אלינור,
על השנתיים המתגמלות והמאתגרות ביותר בחיי.
- אני יכולה לומר משהו? - כמובן.
אז…
לתחרויות הקורנהול המגוחכות למדי האלה דווקא יש מטרה.
והיא לא רק להביא מעט הנאה וקלילות
לעבודה הקשה מאוד אך החיונית
שאתם כולכם עושים ברחבי בעולם.
הרגעים האלה מסמנים גם מעברים.
אז קומאל, נרים את הכוסות המתכלות שלנו לחייך היום
כי אנחנו גאים כל כך בכל ההישגים שלך
ב"חילוץ וסיוע".
ואנחנו עוד יותר גאים בכל העבודה שנראית באופק שלך.
- תודה. - תודה.
לחיי קומאל!
כולם לאכול, בבקשה!
אני לא רוצה לבזבז אוכל.
- סליחה שזה ברגע האחרון אבל אני ממש צריכה אותך, אל! -
תודה.
- נאום מוצלח, בוס. - מה?
רק החמאתי לך, את יודעת.
אל תעשה את זה.
- חסר לך שעוד לא יצאת מהמשרד. -
- מה קורה? - יש לך רגע לדבר?
אין לי, ואני ממש מצטערת שאין לי.
- אבל אולי נמצא זמן מאוחר יותר? - כן.
- אלינור אגיע מוקדם! -
כן? נתראה אחר כך?
אני מסתכלת.
רגע. אני… אני מכירה…
אני חייבת?
- כן. - זו מסורת.
- כן. - מהקולג'.
כשהיינו צעירות וחסרות טעם.
- אל, עזרי לי. - אני…
אני לא קובעת את החוקים.
- יום הולדת שמח! - יום הולדת שמח!
אוי, אלוהים. לא.
זה התדרדר.
- כן. - גועל נפש.
זה ממש גרוע.
טוב, מותק, איך עבר היום? סגדו לך כראוי?
בהחלט. ארטמיס התעוררה בשש בבוקר כדי להתחיל לסגוד לי.
בכך שדרשה פנקייקים.
לא, הן היו מתוקות כל כך, הבנות. הווארד אמר להן לכתוב לי שירים קטנים.
- זה מקסים. - כן, אני יודעת.
זה קצת קמצני.
- זה אישי. - די, ננסי.
מגיע לה שימטירו עליה מתנות.
סליחה.
מאפי תפוחי אדמה אישיים עם קונפי עגבניות.
מלווים בשמפניה, באדיבות השף.
אה, תודה. תודה למרקו בשמי, בבקשה.
בהחלט, גב' בושיי.
תודה.
מדהים.
נחמד מאוד.
זה סתם נגיסי תפוח אדמה, לא?
לא, הם מפונפנים מאוד. נגיסי תפוח אדמה ארטיזנלים.
אל תהיי גסת רוח.
אני אוהבת שאת שוכבת עם שפים.
איך הולך עם החבר לעבודה?
זה עדיין…
כן, אנחנו עדיין בקשר.
- פה ושם. את יודעת? - כן.
אבל זה אקראי מאוד.
- הוא יודע את זה? - כן.
- ננסי, את מרגישה טוב? - נפלא.
- מה? - הכול בסדר?
כן!
בנות, רציתי להגיד ש…
זה יהיה ארוך? כי אני צריכה פיפי.
- לא. - טוב, רק ביררתי.
רציתי להגיד שאני כל כך שמחה להיות כאן עם שתי הנשים
שאני הכי אוהבת ומרגישה הכי אהובה עליהן בעולם.
- מותק… - אנחנו באמת אוהבת אותך.
יש פתגם אירי שאומר…
- אוי, אלוהים. בבקשה, לא. - אני צוחקת.
- בואו. - יום הולדת שמח, מותק.
תודה.
טוב, אני כבר חוזרת.
- השולחן שלך מוכן, גב' בושיי. - נפלא. תודה.
ננסי, מה קורה? את בסדר?
כן. לא…
- מה קורה? - זה הבחור ההוא.
זה עדיין קיים.
- מה? - אני יודעת.
חשבתי שאת הולכת להיפרד ממנו.
ניסיתי. אני יודעת. זה מסובך.
מה זה אומר?
מרי לא יודעת.
את יכולה לא להגיד כלום? אני…
אני לא רוצה לעצבן אותה.
אבל זה בסדר שאני אתעצבן?
טוב, הרי את בעצמך לא מונוגמית.
ננסי, אם היית גלויית לב עם רוברט בנוגע למעשים שלך,
זה היה בסדר.
נישואים פתוחים הם כמו מטבח פתוח בימינו.
- כולם עושים את זה. - זה לא בדיוק הסגנון של רוברט.
אבל הדבר הזה שאת עושה לא משחרר אותך.
- זה רק מאמלל אותך. - אני יודעת, אני יודעת. אני…
אבל כשאני איתו אני פשוט מרגישה חסרת אונים.
זוכרת מה אמרת לי
על ההבדל בין אהבה להידלקות?
מה אמרתי?
אמרת שאהבה ממלאת אותך והידלקות מדלדלת אותך.
בטוחה שאני אמרתי כך?
- כן. - נשמע מתאים יותר למרי.
לא, את אמרת לי את זה. על רוברט.
ביום שהוא הציע לך נישואים.
לפעמים נדמה לי שאת רואה את חיי באופן ברור יותר ממני.
לא, אני רק…
- היי. הנוף מקסים. - היי.
נכון.
על מה אנחנו מדברות?
רק על ההסתבכויות של אלינור.
טוב… הציעו לי קוקאין בשירותים.
מה?
לא לקחתי, אבל נחמד לקבל הצעות.
עדיין יש לך את זה!
תודה.
- נייד רוברט -
- היי. - אלינור, זה רוברט.
סליחה שאני מטריד אותך כל כך מאוחר, או כל כך מוקדם.
זה בסדר. מה קורה?
ננסי לא חזרה הביתה בלילה,
והיא לא עונה לטלפון.
היא לא הלכה אלייך אחרי ארוחת הערב במקרה?
את שם?
- את בסדר? - כן…
סליחה. את לא לבד?
לא, לא…
אתה יכול להמתין רגע?
בסדר, אז…
- אלינור: איפה את? רוברט התקשר. -
ננסי עוד לא חזרה הביתה?
לא, והשארתי לה מלא הודעות ומסרונים.
אין תגובה.
מדאיג מאוד.
כן, אני לא יודעת, רוברט.
כלומר, אכלנו ואז היא הלכה.
- את בסדר? מה להגיד לו? -
והיא אמרה שהיא הולכת הביתה?
היא לא בדיוק אמרה את זה, אבל הנחתי…
- הלו? נתפסת! תתקשרי… -
זהו. אני מתקשר למשטרה.
- לא, רוברט. אל תעשה את זה. - טוב, אז…
מה? את כן יודעת איפה היא?
לא בדיוק.
אלינור, מה לעזאזל הולך כאן?
אני אתלבש ואבוא אליך.
אין צורך.
אם רק תוכלי לומר לי…
רוברט, עצור, עצור! אל תתקשר למשטרה עד שנדבר, טוב? בבקשה.
- טוב, טוב. - טוב.
אני בדרך.
שיט!
היי, ג'ורדן.
אפשר לקחת את המכנסיים?
- כן. - טוב.
את כבר הולכת?
כן, אבל זה בסדר, כי בכלל לא הייתי כאן, שכחת?
- נגמרות לי האפשרויות… -
היי.
אז נשבר לה ממני?
היא עוזבת?
זה העניין?
אני לא יודעת מה היא חושבת והיא לא אמרה את זה.
לעזאזל, אלינור.
באת עד הנה במיוחד, אז פשוט תגידי לי.
יש לה מישהו אחר?
אני נורא מצטערת.
טוב…
זהו זה.
אני ממש לא רוצה להיתקע באמצע של כל זה.
אז מי הוא?
היא אמרה לי שזה נגמר. אבל אתה מכיר את ננסי, נכון?
לפעמים היא ברורה מאוד, ואז…
אני צריך שם.
- דייוויד. - דיוויד מה?
לא יודעת.
היא אמרה שפגשה אותו דרך העבודה.
במוזיאון? בבלט? בבית החולים?
איפה היא מצאה אותו?
היא לא סיפרה לי.
אז ארוחת הערב איתך ועם מרי אתמול הייתה האליבי שלה?
לא. אכלנו ארוחת ערב. חגגנו את יום ההולדת של מרי.
אל תשקרי לי.
שמעתי מספיק שקרים.
לא ממני.
אף פעם לא שיקרתי לך. אפילו לא פעם אחת.
אכלנו ארוחת ערב ביחד ואז היא הלכה.
תרצה לשתות משהו?
- הפסקתי. - מה?
מתי?
לפני שבועיים.
אני מרגיש כאילו עברה שנה.
הפסקתי למענה.
זה חדש?
לא יודע.
היא מזיזה את הציורים כל הזמן. אומרת שזה שומר על רעננות.
עד כדי כך רע לה איתי?
אני יודע שהיא משתפת הכול איתך ועם מרי, אבל…
אל תעשה את זה, רוברט.
זה לא בגללך. רע לה עם עצמה.
תודה שבאת, אבל אני צריך להתאפס על עצמי.
אפשר לבקש ממך לשבת, אדוני?
אני מעדיף לעמוד.
בשעות הבוקר המוקדמות נמצאה גופה שיש לנו יסוד להאמין שהיא של אשתך.
ננסי.
איך אתכם יודעים שזו היא?
ארנק ובו מסמך מזהה נמצא על הגופה.
אלוהים.
כן, טוב…
איפה?
בפארק ארויו סקו.
מתחת לגשר רחוב קולורדו, יש שם שביל ו…
אני מכיר את ארויו. גרתי בפסדינה כל חיי.
מה קרה לה?
הראיות מצביעות על תקיפה שבה היא נהרגה.
ולצערי אלה כל הפרטים שמותר לנו לספר לך עכשיו.
נצטרך שמישהו מהמשפחה יבוא לזהות את הגופה.
סליחה… אני מצטערת.
מה אמרת עכשיו?
אנחנו צריכים שמישהו יזהה את הגופה.
כן. זו היא.
זו…
זו ננסי.
גב' בושיי.
גב' בושיי!
שאלתי כמה זמן את והמנוחה הכרתן זו את זו.
היינו החברות הכי טובות במשך 25 שנה. וגם מרי.
תראו, אני צריכה להתקשר למרי כי אסור שהיא תקרא על זה.
אמרת למר הנסי שהיא הייתה בקשר עם גבר אחר.
כן.
מה את יודעת עליו?
לא הרבה.
שמו דייוויד.
הם נפגשו בעבודה.
- בעבודה? - כן.
מר הנסי אמר לנו שהיא הייתה עקרת בית.
כן. היא עוסקת בפעילות פילנתרופית רבה.
היא חברה בדירקטוריון של כמה וכמה ארגונים.
רוברט ודאי יכול לתת לכם רשימה מלאה.
אנחנו מדברים איתך עכשיו.
את יכולה לספר לנו עוד משהו על המאהב שלה?
צבע שיער? גיל? גזע? גובה?
- משקל? - לא, אני מצטערת.
הלוואי שיכולתי.
לאשתי יש חברה קרובה מהלימודים בקולג'.
מדברות זו עם זו בטלפון בלי הפסקה.
זו שאלה?
פשוט נראה לי שאולי היא אמרה לך יותר משמו הפרטי.
אבל היא לא.
זה המצב.
אני מעוכבת?
או שאני חופשייה ללכת?
את צריכה להיות איפשהו?
את חופשייה ללכת.
רק עשי לנו טובה ותישארי בעיר.
כמובן.
תודה.
אין בעיה.
מה כל כך מצחיק בזה?
היי. היי!
- דודה אלי! - היי.
נחתכתי באצבע הרגל,
- זה הזדהם. - וואה!
יש לי חתול!
- באמת? - היא התחילה להאכיל חתול.
- הוא לא שלה. - הוא כן שלי!
- לא נכון. - כן נכון!
אל תשקרי, שקרנית. אימא, תגידי לה שהוא לא שלה.
איזו הפתעה נעימה. את בסדר?
- לא נכון. הוא לא שלך. - כן נכון.
מותק, תוכל להכניס אותן לרגע?
בואו, בנות. מי רוצה להשתמש באייפד?
- לכי. - אייפד!
אלי ואימא צריכות לנהל שיחה של גדולים.
מה העניין?
זו ננסי.
מה?
- הו, מרי. - מה?
היא איננה.
מה זאת אומרת היא איננה?
מרי, היא מתה.
מה זאת אומרת היא איננה?
מה זאת אומרת?
כשראית את הגופה שלה, מה היה…
מה עשו לה?
הפציעה היא בראש מאחור.
אז הפנים שלה היו עדיין מושלמות.
מה לכל הרוחות היא עשתה בארויו?
אני לא יודעת בוודאות. אבל…
מה זאת אומרת "בוודאות"? את יודעת עוד משהו?
היא הלכה לפגוש מישהו.
מה? מה זאת אומרת, הלכה לפגוש מישהו?
גבר. מישהו שהיא הייתה בקשר איתו.
הו, אלוהים.
על זה דיברתן אתמול
כשחזרתי מהשירותים?
כן. אבל מרי, היא לא…
היא לא סיפרה לי כלום כמעט.
אבל ידעת.
- מי זה? - אני לא יודעת.
אני לא יודעת הרבה. אני רק יודעת שהוא שלח לה מסרונים
ושהיא התבאסה,
אז כנראה הם עדיין היו בקשר.
- ו… - עדיין?
- כן. - עדיין בקשר?
כן.
כמה זמן את יודעת על זה?
לא יודעת. אולי שבועיים.
אלוהים אדירים, אלי.
לא הייתה לי זכות לספר לך.
וחשבתי שהיא מתכננת לגמור עם זה.
לא חשבתי שזה יהיה עניין גדול.
לא חשבתי שהיא…
בסדר. בסדר.
היא סיפרה לך עוד משהו עליו?
היא אמרה לי ששמו דייוויד ושהם נפגשו בעבודה.
אמרת למשטרה?
כן, ברור. אמרתי להם הכול.
טוב, כן, אבל אף אחת מכן לא סיפרה לי, אז…
מה? חשבתן שאני אהיה שיפוטית?
- זה מה שהיא חשבה? שאני… - לא, מרי.
אני חושבת שהיא…
את יודעת, לפעמים את אפילו יותר שיפוטית ממני.
- בסדר. - את יודעת?
כן, בסדר גמור.
אולי בגלל זה היא סיפרה לי, מרי,
כי היא ידעה שאהיה קשוחה איתה, ובאמת הייתי קשוחה.
אני זו שאמרה לה שהיא צריכה להיפרד ממנו,
ואז היא הלכה לפגוש אותו, ועכשיו היא מתה.
את מאשימה את עצמך?
אל תעשי את זה.
מה קרה?
היי, מרקוס.
- היי, חומד. - היי.
איך היה עם העובדת הסוציאלית הבוקר?
אימא, אני בן אדם ממשי עכשיו.
את יכולה לדבר איתי.
מה קורה?
בסדר.
ה…
הדודה שלך ננסי נהרגה אתמול בלילה.
מצאו את הגופה שלה.
- אלוהים… - אני מצטערת.
אימא, בואי.
אוי, אלוהים. אימא, אני כל כך מצטער.
זה בסדר, מתוק שלי.
זה בסדר, אני מצטערת.
בסדר, חומד. זה בסדר.
אני בסדר.
- לוס אנג'לס -
לדברי המשטרה נמצאו על הגופה סימני אלימות קשים.
לפי שעה לא נעצר אף חשוד במעשה.
בעלה של הנרצחת הוא רוברט הנסי,
בנו של מייסד חברת הדג'רו קפיטל.
מחוות פרידה הציפו היום את הרשתות החברתיות,
שם היו לגברת הנסי אלפי עוקבים.
הם באמת חושבים שזה יעזור?
אולי.
אולי יעורר סימפתיה כלפיה בציבור.
אוי, בחייך.
תעני בכנות, אם כל מה שהיית רואה היה הסרטון של רגעי השיא של חייה,
לא נראה לך שהיית שונאת אותה?
"שונאת" היא מילה מכוערת.
מקנאה, אולי. אם זה כל מה שהייתי רואה.
וזו אפילו לא הייתה באמת היא.
כן, זו כן היא, אלי.
זה פשוט לא כל מה שהיא הייתה.
ראית את קורה?
לא. עדיין לא.
בכלל לא ידעתי שלאימא שלי יש בגדים שחורים.
פעם היה לה סרבל עור שחור מהמם
שהיא לבשה כשהלכנו למועדון.
אני לא מסוגלת לדמיין את זה.
היא תמיד רצתה לקחת אותי לקניות.
אף פעם לא אפשרתי לה.
אני מבינה את זה.
אימהות ובנות זה קשר מסובך מאוד.
לא, אבל הייתי מסתלבטת עליה על כל הקניות שלה.
ועכשיו אני כזה… נוברת בבגדים שלה,
מחפשת משהו ללבוש בלוויה שלה.
קורה…
אם את מרגישה שזה יותר מדי, אנחנו לא חייבות לעשות את זה עכשיו.
אני לא מרגישה כלום, אלי.
אני חושבת שאולי את בהלם.
זה מה שזה? כי אני מרגישה שמשהו לא בסדר אצלי.
הכול בסדר אצלך, טוב?
אני זוכרת שהייתי בחדר הזה עם אימא שלך כשהיית תינוקת.
היא החזיקה אותך בזרועותיה והייתה מאוהבת בך כל כך.
שום דבר לא שימח אותה יותר מלהיות אימא שלך.
ואני רק הרחקתי אותה ממני.
ועכשיו מאוחר מדי.
מתוקה שלי, זה בסדר.
אני כאן.
את יכולה להישאר אצלנו?
באמת?
אני לא רוצה להיות לבד עם אבא שלי.
קורה, אני…
בסדר.
אני יודעת שהוא נאבק ברגשות שלו,
אבל תאמיני לי, אני מכירה אותו מאז שהייתי קצת יותר גדולה ממך…
זה לא רק הרגשות.
אני מרגישה לא בטוחה לידו עכשיו.
אני לא צריך יחצ"ן עכשיו.
אני רוצה שיגלו מי הרג את אשתי.
זו חברה לניהול משברים, רוברט.
ואבא רק רוצה להכיר ביניכם.
זה הכול.
בסופו של דבר זו החלטה שלך.
שקלת את האפשרות של פרס כספי?
אני שונא את הרעיון של ציד ראשים.
אני יודעת. אף אחד לא רוצה ללחוץ עליך,
אבל בשלב הזה המטרה היא לשלוט בנרטיב.
- היי. - כלומר, אנחנו ב…
אלינור, לא ידעתי שאת כאן.
סליחה על ההפרעה.
לא, בואי תיכנסי.
בואי תיכנסי. את כזאת חברה טוב,
שנשארת כאן עם המשפחה כל כך הרבה זמן.
בדיוק הייתי בדרך למטבח.
עוד מישהו זקוק למשקה?
לא, תודה.
קר כאן?
אחותי רק מנסה לעזור
לחסל את כל האלכוהול בבית.
כן, נראה לי שזה מה שהיא עושה.
קורה שאלה אם אוכל להישאר איתכם בזמן הקרוב.
בסדר. ואיך את מרגישה עם זה?
השאלה היא לא איך אני מרגישה.
אלא מה הכי טוב לקורה.
אם לא הודיתי לך על כל מה שאת עושה…
אל תעשה את זה, בבקשה, רוברט.
לא, זה משהו שאני שוכח לעשות.
אני יכול להיות מניאק גדול לפעמים,
להתייחס לכל הסובבים כמובנים מאליהם.
איך קורה נראתה לך?
היא פוחדת ממני?
היא לא השתמש במילה "פוחדת" בדיוק.
בטח לא קל… לאבד את אימא שלה
ולראות איך מתייחסים אליי כחשוד.
הם לא מגדירים אותך כחשוד, נכון?
לשם זה הולך.
את יודעת, אין לי אליבי.
הייתי לבד בבית באותו לילה עד שדיברתי איתך.
סליחה.
אני יכול להבין…
- ג'ורדן: היי אישה זרה! -
שנוכחותך תעזור לה להרגיש קצת יותר בנוח עכשיו.
אקפוץ לבקר בכל הזדמנות.
אבל אני לא חושבת שזה רעיון טוב שאשאר לגור כאן.
כן.
בסדר.
- בסדר. - תודה.
- חילוץ וסיוע בינלאומי -
- ערב טוב. - היי, גב' בושיי.
סאם, שינית תסרוקת.
- יפה בעיניי. - תודה.
- היי. - היי.
לא חשבנו שתבואי כבר לעבודה. היינו מתכוננים יותר.
רק באתי לקחת כמה דברים.
לא רציתי לקטוע את שגרת העבודה.
טוב, את הבוסית. את יכולה לעשות מה שאת רוצה.
פשוט חשבתי שתרצי עוד זמן כדי…
אני לא רוצה לעשות מזה עניין במשרד.
אני באמת, באמת משתתפת בצערך מעומק ליבי.
- לא יכולה אפילו לדמיין. - תודה.
אין מילים.
אמרת את זה כבר, אוליביה.
תודה על זה.
היו כאן קודם כמה בלשים
ושאלו על התזמון של הלילה ההוא.
אמרתי להם שהלכתי לפני כן, כך שלא אוכל לעזור להם.
כן, הם עובדים לפי רשימת תיוג. מנסים לבסס את ציר הזמן שלהם.
נכון.
אבל נצטרך לדחות את הנסיעה למזרח התיכון.
כן, ברור.
יש מספיק התרחשויות עכשיו, אין צורך שגם זה יטריד אותך.
הם רוצים שלא אצא מהעיר.
אם יהיה משהו שאני צריכה לדעת, את תספרי לי, נכון?
כן.
היי.
- היי. - ניסיתי לתפוס אותך.
כן, זה לא עיתוי מוצלח.
את הולכת לאנשהו?
את לא… עוזבת, נכון?
לא. אני רק לוקחת כמה דברים למקרה שאצטרך לעבוד מהבית.
אולי אלך לבית של החברה שלי לעזור.
מי עוזר לך?
- מה? - שאלתי מי עוזר לך?
גם את חווה אובדן.
טוב.
ג'ורדן, אני חושב שמה שהכי יעזור לי עכשיו זה שתשמור על דיסקרטיות.
- בסדר? - כן, בטח.
טוב, תודה.
אוי.
מייר?
- חזרת לעשן? - לא.
כן.
זו לא סיגריה, זה קביים רגשיים.
אני לא מבינה למה חייבים לקיים את טקס האשכבה מהר כל כך.
כי רוברט רצה לגמור עם זה, אני חושבת.
שיט, שיט, שיט. הם מגיעים.
את יכולה להחזיק אותה?
- מה? - בבקשה, בבקשה. תחזיקי את זה.
מרי.
היי, בנות.
דודה אלי, את מעשנת?
זה הרגל רע אבל זה לא אומר שהיא אדם רע.
תודה, הווארד.
נשמור לכן שני מושבים.
תודה.
עכשיו הן חושבות שאני מעשנת.
אני מצטערת. אבל לדעתי לא היה צריך להביא אותן.
הווארד אמר שעדיף לא לגונן עליהן מפני האבל.
טוב, המשפחה של רוברט תכננה את האירוע, אז לא יהיה הרבה אבל.
יהיו רק אלגנטיות והכחשה של פריבילגים לבנים.
מתי הכלה היוצאת?
זו לא חתונה, זו לוויה.
האמת היא שזה טקס אשכבה כי אין גופה.
אנחנו לא מאמינים בלגונן עליהן פני האבל.
כן, שמעתי.
אני משוגעת או שזה מדיף ריח כלשהו?
זו תמצית ורדים.
הנייר יוצר לפני הזמנה שלנו מפשתן ומעלי כותרת של ורדים מהגינה של ננסי.
זה ממש מקסים.
פשוט מעכתם את הוורדים שלה ו…
כן. כמובן.
כמה יפה מצידכן שבאתן.
- לא, בבקשה. - כמובן, מר הנסי.
והילדות מקסימות כל כך.
תודה.
צר לי מאוד שלא מצאת סידור לבנות בהתראה קצרה כל כך.
תודה.
אל.
אל. תורך.
אוי, אלוהים.
"היא מהלכת בתוך יופי, כמו הליל
נטול ענן וזרוע כוכבים
וכל הטוב של המואר והאפל
יחדיו בקלסתרה ובעיניה דרים
כך נמסים באור הרך הזה
שמיום בוהק וזיווני נעדרים
עוד צל אחד, קרן אור פחות…"
זה היה מקסים, אל תביני אותי לא נכון. זה פשוט לא…
- היא. - כן.
כן.
קיט מנהלת את האירוע ביד רמה.
את יודעת שהיא הכריחה אותי לשלוח לה את השיר של ביירון לאישורה.
ואז היא אמרה לי, "בלי בדיחות, בלי דמעות."
- אלוהים ישמור. - כן.
ראית את הבחור במעיל ג'ינס אתמול בכנסייה?
לא, לא חושבת שראיתי אותו. למה?
את לא חושבת שמישהו מהמשפחה של ננסי היה בא, נכון?
לא. אלי, הם לא יעזו.
נכון.
היי, אז…
להווארד היה רעיון.
- למעשה, זו טובה שאנחנו רוצים לבקש. - בסדר.
רצינו לדעת אם מרקוס יוכל להתנדב אצלך?
כי חשבנו שאם הוא יראה קצת סבל אמיתי בעולם,
אולי הוא יקבל קצת פרופורציות ויהיה יותר…
כן, כן.
אמצא משהו בשבילו, אם הוא מעוניין.
המון תודה, אלי.
- זה נדיב מאוד מצידך. - מרי.
מצאו אותו.
צילומים חדשים של דאוויד האג'י בוייט,
המוכר גם כד"ה בוייט…
- הנה הוא. - שאנו יכולים לאשר
- שהוכרז רשמית… - אין מצב!
- כמבוקש לחקירה… - זה האיש?
- בהקשר לרצח ננסי הנסי… - כן. זה מה שאומרים.
את מכירה אותו?
מה פתאום שאכיר אותו?
למה שאלת את זה?
אני מצטער, אסור היה לי להניח הנחות.
לא, מימיי לא פגשתי את האיש הזה.
אימא רשומה באתר שלו כאחת מנותני החסות שלו.
הרי היא תמכה באמנים.
והוא צייר.
ד"ה בוייט, המוכר גם כדאוויד.
והנה קיט, בדיוק בזמן.
את חושבת שזה הוא?
אני חושבת שצריך להיזהר מאוד ולא למהר לחרוץ את הדין.
נחכה שהם ידברו איתו… אוי, אלוהים.
- נעצר המאהב לכאורה של עקרת הבית מפסדינה שנרצחה -
מה?
- מה? - אלוהים אדירים.
מה?
אלי?
אוי, שיט.
- ד"ה בוייט -
ד"ה בוייט. היא בדיוק תלתה אותו, לא?
קצת לפני שהיא מתה. זה הוא.
זאת אימא?
- לעזאזל. - היי. היי, רוברט. רוברט.
- אבא? - מה אתה עושה?
- אבא, תפסיק! מה אתה… - מה אתה עושה?
- אבא! אלי! - היי!
עצור!
- רוברט! - אבא!
- עשי משהו, אלי! - רוברט.
- רוברט, לאן אתה הולך? - אבא. אבא!
- עצור. מה אתה עושה? - עצור, אבא!
תישאר כאן, בבקשה.
תפסיק, רוברט. תפסיק.
אלוהים, רוברט. אתה חייב לעצור לרגע.
אתה חייב לעצור לרגע.
אל אלוהים. רוברט. מה אתה עושה?
אולי נדבר על זה בפנים?
אני רוצה שתיקח רגע להירגע.
אני רוצה שתנשום עמוק.
אוי ואבוי, רוברט, בבקשה.
- היא אף פעם לא הייתה שלי. - בבקשה, תפסיק.
תמיד רציתי שהיא תהיה רק שלי והיא אף פעם לא הייתה.
תמיד היה בה חלק שסירב.
ואני תמיד ידעתי את זה.
רוברט, אני חושבת שהציבו אנשים לעקוב אחרינו.
- לא מעניין אותי. - אני מבינה שאתה כועס.
אתה חייב להירגע.
היי.
אל תגידי לי איך אני חייב להרגיש.
אלוהים אדירים, אלינור.
את לא יודעת הכול, טוב?
היא הייתה אשתי, לעזאזל.
יש לו אליבי?
דאוויד?
כן, זה שהיא שכבה איתו.
פחות או יותר. הוא היה אולי באירוע אמנותי כלשהו, אבל הוא הלך משם מוקדם.
האמת היא שאין להם הרבה מידע.
אני פשוט לא חושבת שזה הוא.
היא אמרה לך רק את שמו הפרטי. אין לנו שום כיוון.
ייתכן מאוד שזה הוא.
היא הייתה אומרת לי אם הוא שחור.
היא בקושי סיפרה לך משהו עליו.
אבל אני החברה הכי טובה והשחורה היחידה שלה.
זה היה עולה.
טוב.
נתתי למשטרה את השם דייוויד.
ומה אם זה לא הדאוויד הזה?
אז אנחנו עדיין לא יודעות מי הרג את החברה שלנו.
אף פעם לא ראיתי את רוברט עצבני כל כך.
הוא…
הוא חם מזג.
במיוחד כשהוא שותה…
או כשהוא מקנא.
לא, הוא…
את יודעת שהוא אהב אותה יותר מכל דבר אחר.
כעס הוא לא ההפך מאהבה.
לפעמים הוא הביטוי הכי נאמן שלה.
את לא מסוגלת לראות את זה כי רוברט הוא…
מה?
חבר שלי? הוא חבר גם שלך.
בינך לבין רוברט יש חיבור.
כן, קוראים לה ננסי.
חוץ מננסי.
וגם ננסי ידעה את זה.
מה את רומזת?
לא רק איתך היא שפכה את הלב.
זה הכול.
- אוי, אלוהים! - סליחה.
לא התכוונתי להבהיל אותך.
איך נכנסת לכאן?
מישהו תקע את הדלת.
הייתי צריך לשלוח מסרון.
כן.
אז אנחנו יכולים…
תראי, אני…
אני חייב לך התנצלות.
על ההתנהגות שלי. הדברים שאמרתי היו… מרושעים.
היא הייתה אשתי, אבל…
אני יודעת שהייתן יקרות מאוד זו לזו.
אני מצטער.
תודה.
נראה לי שלא קלטתי עד כמה הייתי צריכה לשמוע את זה ממך.
אתה מתכוון לספר לי למה אתה מהודר כל כך?
זה מהודר בעינייך?
ככה אני יוצא מהבית אחרי השקיעה.
לאן אתה הולך?
את יודעת שננסי אוהבת… טוב, אהבה בלט, וכמה אני…
תפסיק. אתה שונא בלט.
- לא שונא. אני רק… - אתה שונא.
איך אומרים בצרפתית?
- זה משעמם לאללה. - זה לא צרפתית.
אין לי מקום לרגליים בין המושבים.
מה?
בכל אופן, היינו אמורים ללכת להצגת הבכורה הערב.
ו…
אני לא יודע מה לעשות. אני מסתובב כמו סהרורי
בבית הגדול והריק הזה, לבד.
אני לא יכול לישון.
אני רק הולך כה וכה ומחפש אותה, אבל היא לא שם.
לכן חשבתי ש…
לא יודע. אולי בבלט אני אצליח…
תצליח להרגיש אותה איתך.
כן.
בדיוק. את חושבת שזה אפשרי?
אני כבר לא יודעת מה אפשרי.
טוב.
לפני רגע היא הייתה כאן.
את יודעת, היינו כאן כולנו, שיחקנו משחקי קלפים מטומטמים.
ועכשיו היא איננה ולא תחזור.
ואני לא מסוגל…
זה לא הגיוני.
אז למה אסור לי ללכת למקום שהיא אהבה כל כך,
ולהרגיש אותה?
אני חושבת שאתה צריך לנסות.
אבל תבואי לנסות איתי?
אתה רוצה שאני אבוא?
- כן. - לא.
מה? למה לא?
אני לא יכולה…
אני פשוט לא יכולה.
איך זה ייראה?
על הזין שלי איך זה ייראה.
למי אכפת איך זה ייראה.
לי אכפת. וחבל שלך לא.
אנחנו לא יכולים פשוט להתלבש בהידור ולצאת לבלות בעיר ביחד.
לא, אני מצטער.
אני מצטער.
זה היה…
זה היה רעיון טיפשי.
אני מצטער.
- ג'ורדן: היי. אני יודע שעברתי את הגבול. -
- אבל אני רוצה לראות אותך. אל תהיי לבד הלילה? -
לאימא שלי יש ביטוי שהיא אוהבת.
אל תראי את כל מה שיש לך, אל תגידי את כל מה שאת יודעת.
זו עצה שלקחתי לעומק ליבי,
ושמרתי לא רק על מה שהיה לנו, אלא גם על איך שהרגשתי.
לפעמים הסתרתי את זה כל כך טוב, עד שלא יכולתי לראות בעצמי.
גב' בושיי.
חשבתי שאת חוששת מאיך שזה ייראה?
אכן חששתי.
אבל אז נזכרתי בביטוי הצרפתי, "על הזין שלי איך זה ייראה."
טוב.
ניכנס?
אני מקווה שזה לא בלתי ראוי, אבל הבת של הבוס נראית פגז כשהיא מתגנדרת.
רק תשתדל להביא לי תמונה שימושית הפעם.
תרגום: גלית אקסלרד