Så dette er...
Alt.
Det er så mye.
Hvordan kan noen forventes å ta alt til seg?
Ikke alle kan det. Men du er ikke hvem som helst.
Du er en disippel av Vokternes orden.
Av meg.
Det er naturlig å frykte en ny begynnelse, min venn.
Vi blir bedt om å ofre så mye.
Vår vilje, våre ønsker, til og med navnene våre for kreftene vi får.
Men av alle jeg noen gang har lært opp, har jeg aldri vært sikrere
på en disippels engasjement for oppdraget vårt.
Meg? Hvorfor?
Fordi jeg vet at du ikke frykter offer.
Men tenk om du tar feil av meg?
"Tenk om" er et irrelevant spørsmål.
Eller har du ikke studert metodene våre?
- Jeg har det. - Og du forstår
at for å bevare den naturlige orden må du kun observere den naturlige orden.
Ja, selvsagt.
Og er du forberedt på
å gi avkall på alt i livet ditt for å gjøre det?
"For å vokte over alle
må jeg bli ingen."
Da er du klar, slik jeg alltid har visst at du ville være.
Da bør jeg vel avlegge den eden.
Du gjorde det nettopp.
Så reis deg. En vokter.
- Nå ser du... - Alt.
Det er vakkert.
Nei, det bare er.
Du er vokter nå.
Du dømmer ikke, bare observerer.
Så hva er poenget med å bare se?
Bare med tida kan en vokter forstå det selv.
Jeg er sikker på én ting:
Konklusjonen din vil ikke skuffe.
Takk.
Jeg skal aldri svikte deg.
Du sviktet meg!
Du kom til oss for evigheter siden som troende.
Men du kommer tilbake som kjetter.
Du har brutt din hellige ed.
Og nå må du stå til ansvar for forbrytelsene dine mot vår orden.
Forbrytelser? Jeg har bare hjulpet folk.
For å redde et multivers med en hellighet jeg sverget å bevare.
Du avslørte hemmelighetene våre for dødelige.
Jeg delte dem med helter.
Vil du kalle Stephen Strange det?
Trollmannen som ødela hele universet sitt,
og brukte kunnskapen du ga ham, til å skape et nytt et, helt hans eget.
Han ofret sin egen sjel for å gjenopplive hjemmet han ødela.
Det er unaturlig.
Det er et mirakel som stadig skaper nye grener av virkeligheten
som vi kan observere.
Dere ser vel at
for at en hage skal trives, må den kultiveres
slik at trærne vokser høyere, blomstene blomstrer klarere,
og skadedyr som kan ødelegge alt, blir fjernet.
Det er et beleilig argument, men det forklarer ikke
innblandingen din for å redde Riri Williams.
Det var én gang av billioner.
Eller Kwai Jun-Fan.
Reed Richards, Nick Fury, ei jente som het Madisynn
med to N-er og én Y.
Tja...
Listen fortsetter.
Men av alle yndlingssakene dine har ingen vært farligere...
...enn henne.
- Peggy, hva gjør du her? - Redder deg?
Der ser du, kjetteriet ditt truer oss også.
Syns du virkelig det er verdt det, vokter?
Å sette den femte dimensjon i fare for disse ubetydelige vesenene
hvis liv i multiversets store sammenheng ikke betyr noe.
Men de betyr noe for meg.
Og der ligger fiaskoen din.
Ingenting kan bety noe for en vokter.
For en vokter er ingen.
Ikke hør på dem. Ingen er ingen.
Du viste meg det.
Jeg forventer ikke at en kjetter forstår det.
Derfor må du dø.
- Hva? - Vær så snill. Dette er ikke vår måte.
Det var ikke det. Men nå må vi bryte edene våre
for å gjenopprette det du har skjendet.
Av alle dine svik er det det som sårer mest.
- Nei, nei, det... - Ultron? Du lever!
Hva? Er han med deg?
Gratulerer. Nå vet dere hvordan en overraskelse føles.
Hva?
Jeg dekker deg. Kom deg til skipet.
Hvilket skip?
- Det skipet! - Kom igjen, vi stikker.
Ultron, vi kan ikke forlate deg. Bli med oss.
Jeg er programmert til dette. Dra!
Jeg dekker dere.
- Byrdie, dra! - La oss fly.
Setter pris på redningen.
Du sa du ikke pleier å miste venner.
Ikke vi heller.
Men neste gang kan du kanskje si ifra før du prøver å stikke av
til et høyere eksistensnivå.
- Storegutt. Hvor skal du? - Det fins ikke noe "hvor" å dra.
Ultron kan ikke holde The Eminence unna lenge.
Vi kan ikke flykte fra dem, ikke gjemme oss.
Hvis vi ikke kan gjemme oss i multiverset, kanskje vi kommer oss unna mellom det.
Tar du oss med inn i sømmene i multiverset?
Ultron 2.0 lærte dette skipet noen dansetrinn ingen har sett.
- Teoretisk sett burde det være mulig. - Teoretisk?
Hold dere fast.
Dere forstår ikke.
Kreftene deres er hinsides alt dere kjenner til.
De har sett hvert øyeblikk i livet ditt.
De har sett alle variasjoner av hvert øyeblikk.
Men ingenting er umulig i multiverset.
Det har vi stadig bevist.
Det må finnes en måte.
Hvis vokternes krefter er for store, må vi ta dem fra dem.
Ja, og jeg vet kanskje om et sted.
Universet skapt av Stephen Strange.
Strange former virkeligheten i det universet.
Hva om han der inne kan forme det til å begrense kreftene deres?
- Jeg trodde han ofret seg. - Han gjorde det.
Og nå strømmer sjelen hans gjennom hvert atom i den verdenen.
Han kan fortsatt ha nok oppfattelsesevne til å hjelpe.
Genialt. Setter kursen nå.
For sent.
Ikke mer flukt.
Jøye meg, skipet mitt.
Dette ser ikke ut som Stranges univers.
Beklager, lag.
Jeg tror vi styrtet noen universer bortenfor.
Gjør det nå!
Kahhori, åpne porten!
- Forsøkene deres er ubrukelige. - Dere kan ikke røre oss.
Jeg var aldri sikrere på en disippels engasjement for oppdraget vårt.
Du tok ikke feil. Jeg ser bare oppdraget annerledes.
Man kan ikke se annerledes.
- For å se fra alle synspunkt... - Må ikke en vokter ha egne.
Det er ikke lenger sant.
Du avla en ed.
Nei.
Jeg har en idé, men du liker den kanskje ikke.
- Jeg er lutter øre. - Dere må avlegge ed.
Vent. Selveste eden?
Din ed?
Ok. Får jeg se det med liten skrift før vi signerer, for...
Vi kan takle konsekvensene om vi overlever. Bare gjør det.
Så gjenta etter meg.
Jeg gir avkall på livet for å holde vakt.
Jeg vil observere den naturlige orden for å bevare den naturlige orden.
Glem det. Bare si at dere aksepterer.
- Jeg aksepterer. - Jeg aksepterer.
Det kan ikke være sant.
Dette er helligbrøde.
- Du deler våre hellige gaver... - Med dødelige!
Dødelige som ikke frykter offer.
Var det ikke det dere så i meg for alle evighetene siden?
Du skulle være observatør. Du skulle ikke være noen.
Jeg er ikke ingen.
Jeg er Uatu.
Så, Uatu?
- Et sterkt navn som passer deg. - Alle er noen.
Dere viste meg det.
Kjetter!
Kan jeg bryte inn?
Du er ikke verdig til å kjempe imot meg!
Nei.
Vederstyggelighet!
Vær så snill, jeg vil ikke kjempe mot deg!
Du forstår makten som kan ligge i et valg.
Du har tatt ditt!
Gamle venn, slutt og kom til fornuft.
Du forrådte skjebnen.
Hele livet har jeg tilkalt naturens krefter.
Men nå er jeg naturen!
Dette trenger ikke å fortsette.
Så overgi deg!
Overgi deg!
Aldri!
Du har tapt. Overgi deg!
Aldri.
Aldri!
Vent.
Vær så snill.
Du lærte meg ikke dette.
Jeg lærte deg ikke alt.
Uatu, hva gjør de?
Se, deres ende.
Dere skal ikke bare dø her.
Hver versjon av dere vil bli slettet fra alle universer.
Sammen med alt dere har gjort.
Nei!
Og alle liv dere har berørt.
Dere vil aldri ha eksistert.
Nei!
Det er over.
Dere kan ikke kjempe imot.
Nei!
Peggy, hva gjør du?
Jeg skal ikke miste noen venner i dag!
Nei!
Dere er ikke...
Dere lever.
Vi lever.
Vent. Peggy.
- Peggy! - Hun er død.
Hun ofret seg for ingenting.
Her slutter historien din, Uatu.
Hva? Hvorfor virker ikke kreftene mine?
Fordi du er i hans verden.
Stephen Strange er...
Et levende univers.
Og her har han absolutt makt.
Du har ingen.
Hvordan...
Jeg vet ikke...
Hvorfor ventet jeg ikke dette?
Når du bruker så mange evigheter på å se ned på alt,
blir det vanskelig å forestille seg noe du aldri har sett før.
Og hvordan lærte du?
Folkene jeg voktet over, viste meg det.
Du finner lærdom overalt i universet
hvis du åpner øynene.
Hvis du tok meg med hit, tenker du nok å drepe meg.
Det er ikke vår måte.
Tror du ennå det? Etter alt jeg har utsatt deg for?
Du sa en gang: "Alle voktere må forstå oppdraget vårt selv."
Jeg håper bare at jeg kan dele det jeg har lært.
Med meg?
Du har lært meg mye.
Jeg skylder deg å gjengjelde tjenesten.
Peggy klarte det.
Hun fikk oss hit.
Selvsagt.
Det er vakkert, ikke sant?
Det er en soloppgang.
Det noe er, er ikke det samme som det det betyr.
Men for å forstå det må du gjøre mer enn kun å se på.
Du må lære å se.
Kanskje du kan begynne her.
Vindene blåser...
...fuglene synger...
...vannet strømmer...
...og vår eldste bror, sola, stiger,
jeg skulle ønske hun var her med oss.
Jeg savner henne.
Kanskje hun er det.
Noen følger alltid med et sted.
Og helt siden offeret hennes, for første gang noensinne,
føles det som om noen vokter over meg.
Folket mitt tror at i døden
går vi videre til et enda større eventyr.
Uatu, vet du om det virkelig er en vei etter denne?
Hinsides alt vi har sett?
Med noen mysterier
er noen ganger det eneste svaret
et nytt spørsmål.
Du skjønner...
Tid.
Rom.
Virkelighet.
Det er mer enn en lineær bane.
Det er et prisme av uendelige muligheter...
...der ett valg kan forgrene seg til uendelige virkeligheter...
...skape alternative fenomener til dem du kjenner.
Jeg heter Uatu.
Jeg ser alle disse store nye virkelighetene.
Åpne øynene,
våg å møte det ukjente og gruble på spørsmålet...
..."Hva om?"
BASERT PÅ MARVEL-TEGNESERIENE
MARVEL ANIMATION PRESENTERER
Oversatt av: Jon Sæterbø