- Så det her er ... - Alting.
Der er bare så meget af det.
Hvordan skal man kunne klare det?
Ikke alle kan klare det. Men du er noget særligt.
Du er discipel i Beskuernes Orden.
Min discipel.
Det er naturligt at frygte en begyndelse, min ven. Vi bliver bedt om at ofre meget.
Vores vilje, vore ønsker, sågar vores navn til gengæld for de kræfter, vi skænkes.
Men af alle, jeg har oplært, har jeg aldrig troet mere -
- på en discipels dedikation til missionen.
Mig? Hvorfor?
Fordi du ikke frygter opofrelse.
Men hvad nu hvis du tager fejl, hvad angår mig?
"Hvad nu hvis" er et irrelevant spørgsmål.
- Har du ikke læst om vore skikke? - Jo.
Og du forstår, at du for at bevare naturens orden -
- kun må beskue den?
- Ja, selvfølgelig. - Vil du ofre alt i dit liv for dette?
"For at beskue alle må jeg blive til ingen."
Så er du rede, som jeg altid har vidst, du ville være.
- Så må jeg hellere aflægge eden. - Det har du lige gjort.
Så rejs dig. Som en Beskuer.
- Nu kan du skue ud over ... - Alting.
Det er smukt.
Nej. Det er bare.
Du er en Beskuer nu. Du dømmer intet og observerer kun.
Men hvad er så meningen med at beskue?
Kun med tiden vil en Beskuer begynde at forstå det.
Hvis jeg er vis på noget, så er det, at din konklusion ikke vil skuffe nogen.
Tak. Jeg vil aldrig svigte dig.
Du har svigtet mig!
Du kom til os for æoner siden, ren i troen.
Men du vender tilbage som en kætter.
- Du har brudt din hellige ed. - Du skal bøde for dine forbrydelser.
Forbrydelser? Jeg har bare hjulpet folk. Jeg har villet redde multiverset.
Du delte vore hemmeligheder med dødelige.
- Jeg delte dem med helte. - Vil du kalde Stephen Strange det?
Magikeren, som udslettede sit univers -
- og brugte den viden, du gav ham, til at skabe sit helt eget nye univers.
Han ofrede sin sjæl for at genskabe det hjem, han havde udslettet.
Det er unaturligt.
Det er et mirakel, som fortsat afføder nye virkeligheder, vi kan beskue.
I må da kunne se, at for at få en have til at trives skal den kultiveres, -
- så dens træer bliver højere og dens blomster bliver smukkere, -
- og alt det truende ukrudt bliver fjernet.
Et belejligt argument, der ikke forklarer din indgriben for at redde Riri Williams.
- Det var én gang ud af billioner. - Eller Kwai Jun-Fan.
Reed Richards, Nick Fury, en Madisynn med to n'er og et y.
- Tja ... - Og listen er lang.
Men af alle dine små kæledægger var ingen farligere end hende.
- Peggy, hvad laver du her? - Redder dig?
Dit kætteri truer nu også os.
Er det virkelig det værd, Beskuer?
Du udsætter Den Femte Dimension for fare for at beskytte ubetydelige væsner, -
- hvis liv intet betyder i forhold til multiverset.
Men de betyder noget for mig.
Og derfor er du en fiasko.
Intet må betyde noget for en Beskuer, for en Beskuer er ingen.
Lyt ikke til dem. Ingen er ingen. Det viste du mig.
Jeg forventer ikke, at en kætter kan forstå det.
Og derfor må du dø.
- Hvad? - Nej. Sådan gør vi ikke.
Det gjorde vi ikke, men nu må vi bryde vor ed og genskabe det, du har vanhelliget.
Af al din svig er det det, der gør mest ondt.
- Åh nej, det er ... - Ultron? Du er i live!
- Hvad? Er han sammen med dig? - Tillykke, nu forstår du overraskelser.
- Jeg dækker jer. Kom hen til skibet. - Hvilket skib?
Det der skib! Ultron, kom med os.
Det her er, hvad jeg blev programmeret til. Af sted!
- Byrdie, af sted! - Lad os flyve.
- Tak for redningsaktionen. - Du sagde, du ikke efterlod venner.
- Det gør vi heller ikke. - Sig til inden næste dimensionsrejse.
- Hvor skal vi hen? - Der findes ikke et "hvor" at tage til.
Ultron kan ikke holde Eminencen tilbage længe.
- Vi kan hverken flygte eller skjule os. - Måske i multiversets sprækker.
Fører du os ind i multiversets sømme?
Ultron 2.0 lærte dette skib et par tricks, ingen har set før.
- Det er muligt i teorien. - I teorien?
Hold fast!
I forstår det ikke. De er mægtigere end noget andet, I har været oppe imod.
De har set ethvert øjeblik af jeres liv.
De har set alle variationer.
Intet er umuligt i multiverset. Det har vi bevist. Der må være en løsning.
Hvis Beskuerne er for mægtige, må vi tage deres kræfter fra dem.
- Ja, og jeg tror, jeg kender et sted. - Universet, som Stephen Strange skabte.
Strange former virkeligheden der. Hvad nu hvis han kan hæmme deres kræfter?
- Ofrede han ikke sig selv? - Jo. Hans sjæl er i hvert et atom der.
Måske er han stadig bevidst nok til at hjælpe.
Genialt. Jeg sætter kursen.
Det er for sent.
Nu skal I ikke flygte mere.
- Øv, mand. Mit skib! - Det her ligner ikke Stranges univers.
Det er jeg ked af.
Vi stoppede et par universer for tidligt.
Nu!
Kahhori, åbn portalen!
- Jeres anstrengelser nytter intet. - I kan ikke røre os.
Tænk, at jeg aldrig har troet mere på en discipels dedikation til missionen.
Du tog ikke fejl af mig. Jeg har blot et andet syn på missionen.
Man kan ikke have et andet syn på noget.
- For at se fra alle synspunkter ... - Må Beskueren selv ikke have et.
Det passer ikke længere.
Du svor en ed.
Nej.
Jeg har en ide, som I måske ikke kan lide.
- Jeg er lutter ører, makker. - I må sværge en ed.
- Vent. "Eden"? - Din ed?
Okay, må jeg læse det med småt først?
Vi kan tage os af konsekvenserne, hvis vi overlever. Gør det.
Gentag efter mig.
Jeg frasiger mig mit liv for at beskue.
Jeg vil beskue naturens orden for at bevare naturens orden.
- Glem det. Bare sig, at I sværger det. - Jeg sværger det.
Nej. Det kan ikke passe. Det her er helligbrøde.
- Du har delt vores hellige gave ... - Med dødelige!
Dødelige, som ikke frygter opofrelse.
Er det ikke, hvad I så I mig for alle disse æoner siden?
Det var meningen, at du skulle beskue. Det var meningen, at du skulle være ingen.
Jeg er ikke ingen.
Jeg er Uatu.
Nå, Uatu?
- Stærkt navn. Det klæder dig. - Alle er nogen. Det viste du mig.
Kætter!
Må jeg bryde ind?
Du er ikke værdig til at kæmpe mod mig!
Nej.
Vederstyggelige væsen!
- Jeg ønsker ikke at kæmpe mod dig. - Du forstår valgets magt.
Du har truffet dit.
- Min gamle ven. Stop og lyt til fornuft. - Du forrådte skæbnen!
Hele mit liv har jeg hidkaldt naturens kræfter.
Men nu er jeg naturen!
- Det her behøver ikke fortsætte. - Så overgiv dig!
Giv op!
- Giv op! - Aldrig!
I har tabt! Giv op!
Aldrig!
Vent.
Jeg beder dig.
Det her er ikke, hvad du lærte mig.
Jeg har ikke lært dig alting.
Uatu, hvad laver de?
Besku jeres endeligt.
I vil ikke blot dø her.
Enhver version af jer vil blive udslettet i ethvert univers.
Sammen med alt, I nogensinde har gjort.
- Nej! - Og ethvert liv, I nogensinde har rørt.
- I vil aldrig have eksisteret. - Nej!
Det er slut. I kan ikke kæmpe imod det her.
Nej!
- Peggy, hvad laver du? - Jeg vil ikke miste nogen venner i dag!
Nej!
I er ikke ...
I er i live.
Vi er i live. Vent. Peggy.
- Peggy. - Hun er her ikke mere.
Hun ofrede alt til ingen nytte.
Her ender din historie endelig, Uatu.
Hvorfor virker mine kræfter ikke?
Fordi du er i hans verden nu.
Stephen Strange er ...
Et levende univers. Og her er hans magt absolut.
Du har ingen magt.
Hvordan ...? Jeg ved det ikke. Hvorfor forudså jeg ikke dette?
Når du tilbringer så mange æoner med at kigge ned på alting, -
- så bliver det svært at forestille sig noget, man ikke har set før.
- Hvordan fandt du ud af det? - Dem, jeg beskuede, viste mig det.
Man kan lære noget i alle hjørner af multiverset, hvis man åbner øjnene.
Når du førte mig hertil, så er det vel for at dræbe mig.
Sådan gør vi ikke.
Tror du stadig på det efter alt det, jeg har udsat dig for?
Du sagde engang: "Enhver Beskuer må selv lære at forstå vor mission."
Jeg håber blot, at jeg kan give det, jeg har lært, videre.
- Til mig? - Du har lært mig så meget.
Jeg skylder dig det.
- Peggy klarede det. Hun førte os hertil. - Selvfølgelig.
- Det er smukt, ikke? - Det er en solopgang.
Hvad noget er, er ikke det samme, som hvad noget betyder.
Men for at forstå det, må du gøre mere end blot at beskue.
Du må lære at se.
Måske kan du begynde her.
Vinden blæser.
Fuglene synger. Vandet flyder.
Og vores ældste bror, solen, stiger op.
Gid hun kunne være her sammen med os.
- Jeg savner hende. - Måske er hun her.
Nogen ser altid på et eller andet sted.
Og siden hun bragte sit offer, føles det for første gang, -
- som om nogen våger over mig.
Mit folk tror på, at i døden ...
... føres vi ud på et endnu større eventyr.
Uatu, ved du, om der findes en vej frem efter dette?
Ud over alt det, vi har set?
Med nogle mysterier er det eneste svar sommetider et nyt spørgsmål.
Ser I ...
Tid.
Rum.
Virkelighed.
Det er mere end en lige linje.
Det er en prisme fuld af endeløse muligheder ...
... hvor ét enkelt valg kan forgrene sig til uendelige virkeligheder ...
... og skabe verdener, som adskiller sig fra dem, I kender.
Jeg er Uatu.
Jeg ser alle disse vidtstrakte nye virkeligheder.
Åbn jeres øjne. Vov at se det ukendte i øjnene og tænke over spørgsmålet:
"Hvad nu hvis?"
Tekster af: Jesper Buhl Scandinavian Text Service