London,1602.
En verden i fred takket være en helt fra et andet univers.
Captain Peggy Carter, en kriger langt væk fra sin egen tid.
Men det er hun jo vant til.
Supersoldaten fra Anden Verdenskrig, der kastede sig frem i tiden.
Hun reddede sin egen verden, men måtte lade sit livs kærlighed blive tilbage.
Det var et tab, der kunne have fortæret hende, -
men i stedet ansporede det hende til -
at blive en helt for altid og til alle tider.
Hun var engang strandet i fremtiden, men er nu fanget i fortiden.
Men selv 400 år hjemmefra er hun ikke alene.
Perfekt timing. Jeg var bange for, jeg skulle være her for evigt.
Er du allerede træt af førsteopførelser af Shakespeare og lokum udenfor?
Siger ham med kappen med høj krave.
Siger hende, der bruger Union Jack som trøje.
Min kappe er i det mindste magisk.
Den her happy hour kunne godt trænge til et løft.
Single malt, et par århundreder før sin tid, selvfølgelig.
Strange, du er en sand ven i nøden.
Apropos: Kan du give mig et lift hjem?
Jeg kan jo ikke rigtig ringe efter en taxa.
Jeg hjælper da gerne en anden Guardian of the Multiverse. Kom med mig.
Båndet mellem de to helte var ikke kun smedet i kamp, -
men også ud fra samhørighed.
For ligesom Captain Carter havde Stephen Strange været på en svær rejse.
I bestræbelserne på at redde Christine Palmer ødelagde han sin sjæl, -
sin forstand og sit univers.
Straf mig, ikke verden, ikke Christine.
Men det var først, da verden styrtede sammen omkring ham, -
at han indså sin vildfarelse.
Nu må to legender slå sig sammen -
mod en trussel, som multiverset aldrig har stået over for før.
Tid.
Rum.
Virkelighed.
Det er ikke blot en lige linje.
Det er en prisme fuld af uendelige muligheder, -
- hvor ét enkelt valg kan forgrene sig i uendelige virkeligheder -
- og skabe verdener, som adskiller sig fra dem, du kender.
Jeg er Beskueren.
Jeg skal føre jer gennem disse vidtstrakte nye virkeligheder.
Følg mig, og tænk over spørgsmålet ...
... "hvad nu hvis?"
Velkommen til mit beskedne hjem, Sanctum Infinitum.
Det er godt nok rustikt.
Udsigten er ikke dårlig. Køkkenet har endda en pizzaovn.
- Har du været her helt alene? - Ikke helt, jeg har haft travlt.
Lad mig se. Ultron kender du vist. Og Thanos, Loke.
Væsener med mægtige kræfter, der er opsat på at ødelægge deres universer.
- Du indfanger universdræbere. - Nogen skal jo gøre det.
Beskueren vil jo aldrig nedlade sig til at gribe ind.
Redder du multiverset ét univers ad gangen?
- Er det din selvpålagte bod? - Jeg vidste, du ville forstå det.
- Men jeg har faktisk brug for din hjælp. - Jeg vil hellere bare vende hjem.
Det skal du nok komme. Det er bare ...
Ja, det er faktisk lidt pinligt, hvis jeg skal være helt ærlig.
- En af dem er flygtet. - Ja, hvordan vidste du det?
Gremlins, Aliens, Jurassic Park.
Når man fanger farlige væsener, slipper et af dem altid ud.
Så vil du hjælpe mig med at redde verden?
Nej. Jeg kan allerede høre Beskueren tordne:
"Det er altid en fejl at rode med multiverset."
Jeg ved godt, han er et femtedimensionelt væsen -
med kæmpehoved og rolig stemme, men derfor har han ikke altid ret.
Vil du bilde mig ind, det var forkert af dig at redde verden anno 1602?
- Hvem er han så, vores skurk? - Vores skurk er en kvinde.
Undskyld.
Jeg mistede sporet her i South Dakota Badlands.
Eller det, der er tilbage af området i det univers.
Hvorfor kan du ikke bare selv gøre det?
Hun kender ikke dig, men mig vil hun hurtigt få øje på.
Og værsgo.
- Tak skal du have. - Det var så lidt.
Det vil gå som en leg. Find hende, og så fører jeg jer begge tilbage hertil.
- Og så sender du mig hjem? - På spejderære.
- Hvordan ved jeg, det er hende? - Du vil ikke være i tvivl.
Det er lidt bekymrende.
- Hvad i alverden? - Eller alverdener, kan man vel sige.
Hvem har vi der?
Vil du hjælpe til for en gangs skyld? Eller bare berette?
Bomben ved Projekt Genfødsel var kraftigere i dette univers.
Hverken du eller Steve Rogers overlevede.
Da hverken Captain Carter eller Captain America var der, -
kunne HYDRA udløse Tesseraktens kræfter.
De vandt krigen og udslettede samtidig verden.
- Okay, så du er her for at berette. - Det er mit arbejde.
- Og hvad laver du her, Captain? - Hvis du ikke vil hjælpe, kan du bare gå.
Det er farligt at blande sig i verdener, der ikke er ens egen.
Vi bliver aldrig enige på det punkt. Jeg blander mig, du beskuer.
Det handler ikke om at beskue, Peggy. Det handler om at se.
Strange formår både at beskue og se. Han blander sig og gør en forskel.
Vær forsigtig.
Jeg tror ikke, jeg kan bære at berette, hvad der kan ske nu.
Kom frem.
Kom nu, Peg.
Hvis du vil slås, kommer du til at fortryde ...
Ja ja, det var meget godt.
Flot klaret.
Min tur.
Fik dig!
Han bad dig vel hjælpe ham med at redde multiverset?
For at redde det fra dig. Hvorfor spørger du?
Selvfølgelig sagde han det. Jeg er ikke en universdræber. Det er han.
Jeg hedder Kahhori, og jeg tror, vi kan hjælpe hinanden.
Peggy. Peggy Carter.
Jeg er ikke din fjende.
Den sindsforvirrede radaen:naras lyver for dig.
- Hvad? Åh nej. - Peggy, kom væk.
- Kahhori! - Tak, fordi du fandt hende for mig.
- Hvad sker der? - Jeg samler bare nogle løse tråde.
- Fortalte han dig om Essen? - Essen?
Lyt ikke til hende. Hun prøver at narre dig.
Han indfanger ikke kun universdræbere, men også helte.
- Strange, hvad mener hun? - Ignorér hende.
- Han vil smide dem alle i Essen. - Hold mund.
Strange.
Han er blevet vanvittig.
Han forsøger ikke at redde universer, men at genskabe sit eget univers.
- Det, han ødelagde. - I får ikke lov til at stoppe mig.
- Du prøver at få Christine tilbage, ikke? - Jo, det gør jeg.
Du burde om nogen kunne forstå det.
- Kom til fornuft. - Jeg er nødt til det her.
- Men det er vanvid. - Du ville jo gøre det samme for Steve!
Peggy.
Peggy, hjælp mig.
Jeg ville aldrig gøre det for Steve.
Og Steve Rogers ville heller ikke have, jeg gjorde det.
Omkostningerne er for store.
Tja ...
... set i et større perspektiv er det en lille pris at betale.
- Stop! - Ikke nu. Vi er så tæt på.
Du må ikke gøre det.
Tro mig, Peggy. Det er det bedste.
Nej! Hvad har du gjort?
Det burde holde ham beskæftiget.
Du er lige så skør som ham.
Vi er nødt til at ødelægge Essen, før han smider fangerne i den.
Hold fast.
Buk for De Ti Ringe, eller vi sender jer tilbage til der, hvor I kom fra.
Det var vist dumt af mig at udløse et fangeoprør blandt universdræbere.
Vi må af sted.
Hvad er det her?
- Hørte du det? - Jeg håbede, jeg ikke havde hørt det.
Åh nej, ikke hende.
- Skønt. Pas på, det er ... - Ja, zombier kender man i alle universer.
Herligt. Så kører vi.
- Hvad gjorde du? - Det var ikke mig.
Zombier. Det lyder som en fest efter min smag.
Knæl.
Den seneste, der forlangte det af mig, kom til at fortryde det.
Jeg er ikke hvem som helst. Jeg er dødens gudinde.
Undskyld!
Jeg er Asgårds undergang.
Dig?
Dig.
- Jeg er Asgårds undergang. - Ja ja, vi ved det.
- Det er Strange. - Lad ham tage sig af dem. Kom!
Peggy.
- Det var heller ikke mig, der gjorde det. - Åh nej.
Killmonger. Han har stenene.
Vi får brug for den Infinity-rustning, hvis vi skal have en chance mod Strange.
- Okay, det var mig. - Hvor sendte du ham hen?
Den passer perfekt. Det bør gøre kampen mere lige.
Åh nej, Strange har startet Essen.
Vi må stoppe ham, før han smider fangerne i den.
- Hvordan ødelægger vi den? - Jeg så helst, I ikke gjorde det.
Du har skiftet outfit. Cool. Det klæder dig.
Men husk, jeg har besejret den rustning før.
Dengang var det ikke mig, der var i den.
Okay, det var godt.
Jeg troede bare, I varmede op.
Vil I lege? Så se her.
Kom!
Nej! Stop.
Du har vist godt styr på rustningen.
Nej, lad den være. Du gør den ustabil.
Du har været alene alt for længe, Strange.
Du har vist glemt, at der er flere af os, end der er af dig.
Nu du selv siger det.
Det er der ikke.
Det er en god idé.
Sådan!
Captain Carter. Soldaten, der altid er i den forkerte tid.
Peggy.
Det behøver ikke at ende sådan.
Alt det for at skabe én supersoldat?
- Steve, er det her virkeligt? - Selvfølgelig er det det.
Nazisterne er på fremmarch i Europa. Vi er nødt til at kunne tage kampen op.
Agent Carter? Vil De ikke hellere op i observationsrummet?
- Jeg ... - Bliv hos mig, Peg.
- Steve, jeg ... - Bliv.
Vi afslutter kampen og vinder krigen. Dig og mig, Peg.
Vi kan endelig være sammen.
Jeg elsker dig.
Jeg ville ønske, det var sandt.
Men du ...
Du er ikke ham.
- Billigt trick, Strange. - Godt så, Captain.
Kan du se, hvad du har valgt?
- Han smider dem ned i Essen. - Nej!
Atahraks?
Beskyttelsen omkring Essen bliver svagere. Jeg kan sende dem alle hjem via portalen.
Hvad?
Et flot trick. Men det lærte jeg at mestre for længe siden.
Min verden skal genfødes, eller utallige andre vil dø.
Stop. Lad være med at gøre det.
Jeg troede faktisk, du ville kunne forstå det.
Jeg gav dig et valg, Peggy Carter.
De skal bruges i min maskine. Jeg er nødt til at genskabe min verden.
- Og du, min ven, er færdig. - Ikke helt.
Lad ham mærke Hels vrede!
Hvad?
Kahhori, du gjorde det! Du sendte dem hjem.
I stopper mig aldrig. Jeg bliver bare farligere ...
Det er forbi, Strange. Bliv nede.
Strange.
Det er aldrig forbi.
Strange, hvis du er derinde, er du nødt til at lytte til mig.
Nej, I skal lytte.
Jeg slår jer ihjel.
- Strange, det er ikke dig. - Det er det.
Jeg bringer hende tilbage. I kan ikke stoppe mig.
Peggy.
Peggy, den eksploderer!
Du byggede den og må kunne stoppe den.
Nej, det kan jeg ikke. Min sorg er for stærk.
Den har taget magten over mig.
Christine ville ikke lade det her ske.
- Nej. - Men det vil vi.
Dø!
Nej, Peggy!
Strange.
Peggy!
- Det betyder vel, at jeg ikke er død. - Og det er Kahhori heller ikke.
Jeg sendte hende tilbage til hendes eget univers.
Det er altså her, du beskuer fra.
Der er hun. Det er Christine. Stranges plan virkede.
Ja, men den kostede ham livet.
Han genskabte dette univers, men blev aldrig født i det.
Og det bliver han aldrig.
Han forårsagede så megen lidelse for en verden, han aldrig ville få at se.
- Og jeg var tæt på at hjælpe ham med det. - Du så det gode i vores ven.
Og til sidst var det den del af ham, om end kun for en stund, -
der besejrede hans dæmoner og reddede hans verden.
Du så det, gjorde du ikke? Essen, Kahhori, uhyret i Strange.
- Vi mistede næsten alt. - Men det gjorde vi ikke.
Multiverset havde ikke brug for, at jeg greb ind.
Det havde kun brug for dig.
Er du klar til endelig at vende tilbage til dit univers?
Det er jeg. Men kan vi tage den flotte vej hjem?
Der er sikkert noget at se på undervejs.
Åh ja, Captain, bare vent og se.
Producenterne vil gerne takke ROY THOMAS for hans store bidrag til denne serie
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service