"Att vara eller icke vara."
"Det är frågan."
"Är det månne ädlare att fördraga ett bittert ödes hugg och pilar"...
..."än att ta till vapen mot ett hav av kval och trotsigt göra slut på dem?"
Buu!
Ursäkta... Jag skådespelar här. Tack.
-"Att dö"... - Det där är inte skådespeleri.
När får vi börja kasta kålhuvuden?
Jag har med en hel skäppa. Ruttna.
Nej... Inte igen!
"Ja, däri ligger knuten."
Ännu en reva!
- Det börjar. Fly! - Spring för livet!
..."fruktade något efter döden? Det okända landet"...
Scenen är din, kapten.
..."från vars gräns ingen återvänt!" Det här fanns inte i genrepet!
Har dig.
- Trevligt av mig att trilla in. - Ja, vilken tur.
Min drottning!
Fatta min hand!
Håll i dig!
Syster!
Drottningen är borta.
Länge leve kung Thor Odenson!
Ers Höghet, jag är så ledsen.
"Ledsen"? Du är ledsen?
Min syster är borta, försvunnen i ovädren som sliter sönder vår värld.
Ovädren som Scarlet Witch åkallade dig för att stoppa!
Men de har bara blivit värre.
Min konung, jag...
Det vilar en förbannelse över henne. Grip henne.
- Får jag låna den? - Min Yorrick!
Tack!
Arma Yorrick!
Ta henne levande.
Kalla hit häxan. Jag vill diskutera hennes hjältinna.
Tid.
Rum.
Verklighet.
Det är ingen linjär bana.
Det är ett prisma av ändlösa möjligheter...
...där ett beslut kan förgrenas ut i ett oändligt antal verkligheter...
...och skapa andra världar.
Jag är Väktaren.
Er vägvisare i denna myriad av nya verkligheter.
Följ med mig och fundera över frågan...
"Tänk om?"
Det ni nu åser bär alla kännetecken från en shakespearsk tragedi.
En kung, fördärvad av en förlust.
En soldat på flykt.
En värld på gränsen till utplåning.
Året är 1602.
Hon är kapten Peggy Carter.
Men hur kom en tidshoppande supersoldat till en sådan märkligt bekant verklighet?
Sanningen är tyvärr att det finns världar i multiversum som är avsedda att dö.
Men någon gång emellanåt kan man skymta en strimma av hopp.
När deras värld började störta samman-
samlades en grupp hjältar för att rädda sin verklighet.
Scarlet Witch, Wanda Maximoff, använde sina krafter-
för att hämta en krigare från ett närliggande universum.
En som mot alla odds försöker rädda en döende verklighet som inte är hennes egen.
Hjältinnan kapten Peggy Carter.
- Peg! - Natasha!
Så hon anslöt sig till hjältarna år 1602 i deras desperation att rädda sin värld.
Men nu, efter flera veckors försök, står hon ensam.
Misslyckad och laglös i det döende universum hon åkallats för att rädda.
På flykt, utan något sätt att ta sig hem. Utan någonstans att ta vägen.
Jag hör dig faktiskt.
Va? Gör du?
Ibland i alla fall.
Ville du nåt? Jag är rätt upptagen.
Du hör inte hemma här, Peggy.
Du utkämpar en strid du omöjligen kan förstå.
Jaså? Jag gissar att 1600-talet och det tidiga 2000-talet-
har pressats samman som två bitar tuggummi.
Okej, du visste tydligen. Imponerande.
Och om jag inte kan separera perioderna så krossas det här universumet.
- Vad gör du? - Jag tar hem dig till ditt universum.
Jag sticker inte.
Världar dör varje dag. Jag har sett miljontals falna bort.
- Det bara är så. - Inte om jag får bestämma.
Konung, sprickorna blir både större och fler över hela klotet.
Nebulas observatorium, Egos ö.
Farväl, Groots lundar. Den bästa vingården landet skådat.
Inte vinet också...
Detta må vara vår mörkaste stund, men jag låter det inte bli vår sista.
Inte så länge jag sitter på tronen. Leta upp Carter.
Carter har inte orsakat det här.
Men jag tror att hon är nyckeln till vår överlevnad.
För jag känner att det finns en till.
Någon från en tid som komma skall.
- Struntprat! - Seså, Hogan. Tänk på din åkomma.
- En person från framtiden? - Snarare en vilsen vandrare.
En förelöpare som fallit genom tiden-
omedveten om att det fått vårt universum att störta samman.
Och hur ska vi hitta den här figuren?
Svaret ligger bortom även mina förmågor.
- Där har du ditt uppdrag. - Tack!
Vem talar ni med, sir Fury?
Ingen, Ers Höghet. Bara en vacker fågel.
Blött!
Godmorgon, Tony.
Fem minuter till...
- En vän till dig? - Mer en souvenir.
- Du hade rätt, materialet avger energi. - Säkert radioaktivt.
Radiovadå? Jag älskar dina påhittade ord! Ge mig fler.
- Fluxkondensator. - Utmärkt!
- Det sker igen. - Se upp!
Jag letar efter en person, "Förelöparen"-
som var den första att transporteras hit från framtiden-
och orsaken till att verkligheten störtar in.
- Har Förelöparen samma energi som revorna? - Ja. Kan du spåra den?
I teorin. Men den magi som behövs för att driva en sån apparat...
Inga bågreaktorer år 1602...
Ditt vackra nonsens igen. Som opium för öronen.
Vi sitter fast.
Det finns ett föremål som sägs ha kraft att driva tusen skepp.
Men vår nya kung lånar nog inte ut sin spira.
Då behöver du en tjuv som kan hjälpa dig att stjäla den.
Vem hade du tänkt dig?
Will har skrivit en ny pjäs om en figur som heter Jago.
Det finns andra rollfigurer men pjäsen handlar om Jago. Champagne?
Godmorgon, prins Loke.
Er vagn skulle må bra av en lättnad av dess börda.
Rogers Hood... För att vara fredlös är du irriterande munter.
Vilken skatt! Victoria-tårta, ananasbakelser och marsipan.
- Vi vill ha bagisar, inte bakelser. - Tala för dig själv. Här finns paj med!
Akta champagnen, den är dyr!
Finns det nåt att dricka?
Jag har alltid föredragit whisky, men champagne får väl duga.
Det är inte möjligt...
Det är något bländverk, eller en vålnad.
Min jungfru Margaret gick till hinsidan för många månar sedan.
Är jag död i den här världen? Vad bra!
Nej, så förfärligt menar jag. Förfärligt.
Fort, stå på! Medan de förlorar sig i varandras ögon.
- Hej. - Hej.
Ursäkta, finns det någon plats där vi kan prata?
Jag kan förklara allt.
Har ni smakat eclairerna? Otroliga.
Man baxnar.
Snyggt tjuvat, gott folk! Ale till alla.
Jag ska alltså stjäla kungens spira?
Ja, i stort sett.
Många hade tappat vettet bara av tanken på att vara fast i en främmande värld.
Att vara på fel plats i fel tid är min specialitet.
Jag måste fråga...
I din värld, finns det en annan Steve Rogers?
- Ja. - Berätta om honom.
Nej...
Jag tror inte det.
- Hjälper du mig? Jag är inte din Peggy... - Margaret hade också velat rädda världen.
Det var hennes specialitet.
En garde!
- Vad är det där? - Åh nej... Mannar, vi har fått sällskap!
- Trädhuset var verkligen hemligt... - Kungliga guljackor.
Toppen, det är missfostret Hogan.
Kungen vill ha Carter levande!
Resten beslutar ni själva om. Mörda efter behag...
Dumma kryp!
Att krympa är min grej!
- Jag står inte ut med härmapor! - Äh, du har monopol på att vara asjobbig.
Attack!
Ja, kungen hatar dig minsann.
- Han tror att jag dödade hans syster. - Aha.
Hälsningar från Barnes, Hogan!
Reta inte upp honom!
Eld!
Vann vi precis? Vi vann nog! Hurra!
Jag misstog mig visst.
- Eld! - Pass på!
Fly!
Ge upp, Carter! Den här striden vinner du inte. Ge er och be om nåd.
Fly. Jag ger er tid.
- Min dam, jag överger dig inte. - Att komma över spiran är huvudsaken.
Du måste lita på mig. Leta upp Stark. Jag kommer snart efter.
Hon har rätt. Jag drar på mig elden så att du kan fly.
Ni hörde henne. Reträtt!
Läget, fuling?
Liten kille på en myra!
Jag tänkte inte igenom det här...
- Akta min fjäder, din narr! - Se upp med blodtrycket, Hogan.
Stick, Lang!
Gärna det.
Va...?
Hogan! Jag försöker rädda världen och din kung.
Som jag ser det är det inte min kung som är i behov av att räddas.
I en annan värld är vi vänner.
Du, jag och Stark.
Halt!
I en annan värld är jag alltså yrkesbroder med vettvillingen Stark?
Vilken fars vore inte det!
Ser du på?
Alltid. Är du redo att åka hem?
Nej. Det finns en chans.
Jag kan rädda det här universumet om jag hittar Förelöparen.
Du måste veta vem det är.
Peggy, visionerna grumlas när ett universum är nära utplåning.
Jag beklagar. Den här världens öde är att dö, du kan inte ändra det.
Ser man någon som är skadad, hjälper man till.
Ett litet råd från ett allseende väsen...
Du kan omöjligen överblicka konsekvenserna av dina handlingar.
Även om du hittar och förgör Förelöparen, vad händer sen?
Tänk om världen inte korrigeras som genom ett trollslag? Om det blir sista droppen?
Tänk om universumet återställs och du blir fast här?
Tänk om du dör?
Tänk om, tänk om, tänk om. Jag måste försöka.
För att du är människa.
För att jag är kapten Carter.
Och om du inte tänker hjälpa till får du flytta på dig.
Fången har flytt! Slå larm!
Där är du...
Rogers berättade om dig. Monstret i järnmasken. Vi kan behöva dig.
Tyst. Gå din väg. Jag vill inte ha bråk.
- Men vi behöver dig. - Jag gör inte sånt längre.
Jag orkar inte med sinnesrörelsen.
Det är tyst i cellen. Fridfullt.
Beklagar, Bruce...
- Här borta! - Där är hon!
Sluta med ert oväsen!
Hulk vill ha lugn!
Åh nej...
Fly framför Hulks fötter.
Jag ska nedslå er!
Hulk hata den här världen! Bullriga människor dumma!
Jag vet, kompis. Peggy ska fixa det. Hoppas jag.
Det här blir du bättre av, Banner.
Sädessprit! I gryningen?
Visst blir man pigg? Jag kan ha svept några bägare igår-
varpå jag färdigställde min bästa uppfinning nånsin.
Det var bara utsmyckning.
Er förstummade tystnad smickrar mig. Fast jag har inget emot applåder.
- Kan den hitta Förelöparen? - Bättre upp.
Den avslöjar Förelöparen och skickar hem den.
När den eftertraktade kungliga stenen har satts dit.
Vi kanske kan hjälpa till.
Att storma slott är sånt vi gör.
- Steve...! - Min dam. Beklagar att vi är sena.
Men jag lyckades ta den här från några palatsvakter.
Jag tänkte att du kunde behöva den.
Rörande. Fast jag hade nog valt en sonett.
Ni är så himla fina ihop.
Vad är planen...?
Vi har chansen under hovets sammankomst. Vi förklär oss och smälter in.
Herrefolk från hela riket kommer dit. Förelöparen också, om vi har tur.
Tony är beredd med apparaten. Vi tar stenen.
- Och räddar världen. - Exakt.
...andra figurer, men det handlar om Jago, en klyftig karl, en militär, och han...
Lang, tuta i mitt öra en gång till...
Varför avskyr du musik så mycket?
Hans majestät, vår store konung, den värdigaste av dem alla: Thor Odenson!
Ovädret är här.
- En till reva. - Den dödar oss alla!
Stormen är över oss!
- Nu eller aldrig. Vad är signalen? - Tony sa att vi skulle förstå.
Signal! Signal!
- Banner...? - Det där var nog signalen.
Förrädare. Till vapen!
Kom, Buck. Tillsammans ska vi lära dem att dansa dödsdansen.
Tally-ho!
En garde!
Jag älskar eskapader!
Parad, ripost! Hej svejs!
Till strid, bror Loke. Var är hammaren jag gav dig?
Jag har... tappat bort den.
Konung, tiden är knapp.
Kommer förbi här... Hallå, se er för!
Vi är i samma lag. Inte krossa Stark!
Krasa och krossa ynka typer!
Vi uppehåller dem. Ta spiran!
- Sir Hogan. - Rogers Hood!
- Nå? - Smaka mitt stål!
Din äckeltorra lök, din trädklättrande kanalje!
Jag vämjes av din uppsyn, sprätt! Fräcka, grönklädda skadedjur!
Sir Hogan, beklagar verkligen.
Toppen, Rogers. Du har gjort honom arg. Lycka till.
Lugn och fin, Hogan...
Vi kan väl snacka om det här?
Dristar du dig att besudla salen med ditt anlete?
Du måste lita på mig och lämna över spiran.
Jag litade på dig. Liksom min syster. Alla litade på dig, men du svek oss!
Ge mig Allfadern.
- Det är vibranium... - En kröningsgåva från kungen av Wakanda.
Även han har plågats av revorna.
Steve, vi har problem.
Jag har egna problem!
Lugn, Hogan. Det var inte med flit.
Starka nypor...
Snälla Thor. Vi kan få ett slut på det här.
Allfader, giv mig styrka.
Lägg av! Du är en värre dramadrottning än din bror.
- Tack! - Där gick du för långt.
Seså, Hogan. Jag kan ordna en ny fjäder.
Hulk krosse dig!
Mina välgångsönskningar, jätte.
Du var mig en arg typ. Men inte lika ond som mina nävar!
Jag orkar inte länge till!
Lösköttiga luspudel! Lymmel!
Niding! Fläskiga, fethyade, odugliga pultron!
Vare tyst!
Nästa gång, ingen Hulk... - Jag ger mig!
- Perfekt tidpunkt. - Nu ordnar vi spiran.
Ta inte blicken från fienden, Banner!
Hör du? Himlaorgeln kallar på dig.
Jag har fått nog av ditt djävulskap.
Ja, där är de!
- Vad? - Jag är ledsen, konung.
Tiden är ute. Fury!
- Ge mig en öppning. - Förräderi!
- Ge Stark spiran. - Då kör vi!
Det här får fungera.
Strunt i mig, jag sätter bara igång en industriell och mysticistisk revolution.
Där släppte den till!
- Men vad i... - Stark!
Det är bara fiasko om den exploderar.
Skynda dig!
- När det passar... - Snart så!
Nu eller aldrig!
Kom igen!
Ja! Nu, Peggy!
Det är han!
Förelöparen.
- Steve... - Är han framtidsmannen?
Omöjligt.
- Hur...? - Jag minns en strid.
Vi stred mot ett monster från skyn. Han bar en guldhandske.
Jag slog till med skölden men träffade en av stenarna.
Då är det sant. Carter hade rätt.
Var inte dum, Carter. Avsluta uppdraget du åkallades för.
Peggy...
Jag klarar inte att förlora dig igen.
Vi vet båda vad jag måste göra.
Det blir aldrig lättare.
Min dam...
Vi får aldrig vårt lyckliga slut.
Nånstans därute får vi säkert det.
Steve...!
Peg.
Det fanns en vidskepelse under min tid i kriget, att en seger var en förbannelse.
För varje slag man vann, för varje tum man intog, kom man allt längre hemifrån.
Är det du, Väktare? Tänker du gotta dig och säga att jag är fast här för alltid?
Jag tänkte snarare att du behövde en vän.
Strange? Vad gör du här?
Jag har allt nåt att berätta, Peg.
Fortsättning följer...
Översättning: Magnus Lässker