"At være eller ikke, sådan er det.
Om det er ædlest for et sind at tåle den tøjlesløse skæbnes hvasse skyts -
eller gå væbnet mod et hav af plager og ende dem med trods."
Undskyld. Jeg er altså i gang med at spille skuespil. Tak.
- "At dø ..." - Det der er ikke skuespil.
Hvornår kan vi begynde at kyle kål på ham?
Jeg har taget en hel skæppe rådne kålhoveder med.
Nej, ikke igen.
"Dér er knuden."
Det er endnu en flænge.
- Nu sker det. Kom væk, hurtigt! - Løb for livet!
"... skræk for noget efter døden, et uopdaget land ..."
Captain, så er det dig.
Det var ikke med i generalprøven!
Jeg har dig.
- Sødt af mig at kigge forbi. - Du er søreme heldig.
Min dronning!
Grib fat i min hånd!
Hold fast!
Søster!
Dronningen er død.
Længe leve kong Thor Odinsøn.
- Deres Højhed, jeg er meget ked af det. - "Ked af det" siger du?
Min søster er død, dræbt i stormene, der river vores verden fra hinanden.
Stormene, som Scarlet Witch bad dig stoppe.
Men de er blot blevet kraftigere for hver dag.
Høje konge, jeg er ...
Hun er ramt af en forbandelse. Grib hende.
- Må jeg lige låne det? - Det er min Yorick.
Takker!
- Stakkels Yorick! - Jeg vil have hende i live.
Tilkald heksen. Vi skal have en snak om hendes helt.
Tid.
Rum.
Virkelighed.
Det er ikke blot en lige linje.
Det er en prisme fuld af uendelige muligheder, -
- hvor ét enkelt valg kan forgrene sig i uendelige virkeligheder -
- og skabe verdener, som adskiller sig fra dem, du kender.
Jeg er Beskueren.
Jeg skal føre jer gennem disse vidtstrakte nye virkeligheder.
Følg mig, og tænk over spørgsmålet ...
... "hvad nu hvis?"
Det, I ser, har alt det, man finder i en tragedie af Shakespeare.
En konge plaget af tab. En soldat på flugt.
En verden på randen af udslettelse.
Året er 1602. Hun er Captain Peggy Carter.
Men hvordan er en supersoldat havnet i sådan en velkendt virkelighed?
Den triste sandhed er, at der er verdener i multiverset, som vil forgå.
Men en gang imellem opstår der et glimt af håb.
Verden var ved at styrte sammen, -
så en gruppe helte fandt sammen for at redde deres virkelighed.
Scarlet Witch brugte sine kræfter til at hente en kriger fra et nabounivers.
En, der er villig til at redde en døende virkelighed, der ikke er hendes egen.
En helt som Captain Peggy Carter.
- Natasha! - Peggy? Peg!
Og således sluttede kaptajnen sig til heltene i 1602 -
i deres desperate forsøg på at redde deres verden.
Men nu, efter flere ugers manglende succes, står hun alene.
En fiasko og en fredløs i det døende univers, hun blev hentet til for at redde.
På flugt og uden mulighed for at vende hjem. Uden nogen steder at tage hen.
Jeg kan altså godt høre dig.
- Kan du det? - Nogle gange, ja.
- Vil du noget? Jeg har lidt travlt. - Peggy, du hører ikke til her.
Du udkæmper en kamp, du umuligt kan forstå.
Ikke det? To perioder, 1600-tallet og starten af det 21. århundrede, -
er blevet presset sammen som to stykker tyggegummi.
Okay, du forstår det. Imponerende.
Og får jeg ikke skilt de to perioder ad, går dette univers til grunde.
- Hvad nu? - Jeg fører dig tilbage til dit univers.
Jeg skal ingen steder.
Verdener går under hver dag. Jeg har set millioner forsvinde. Det sker.
Ikke med min gode vilje.
Flængerne vokser i omfang og antal over hele kloden.
Nebulas Observatorium, Egos Ø.
Farvel, Groots Gårdbrug. Du var den bedste vingård i landet.
Ikke også vinene.
Det her er nok vores mørkeste stund, men det bliver ikke vores sidste.
Ikke mens jeg sidder på tronen. Carter skal findes.
Carter er ikke årsagen til det her.
Men jeg tror stadig, hun er nøglen til vores overlevelse, -
for jeg fornemmer, der er en anden. En person fra en tid, der skal komme.
Sludder.
Rolig, Hogan. Pas på, du ikke forvandler dig.
- En fra fremtiden? - Snarere en vildfaren rejsende.
En Forløber, der er faldet gennem tiden uden at være klar over, -
at hans tilstedeværelse ødelægger vores univers.
Og hvordan skal vi finde ham?
Svaret overstiger mine evner.
- Det lyder, som om du har din mission. - Tak skal du have.
- Hvem taler du med? - Ingen, Deres Højhed. Kun en smuk fugl.
Vådt!
- Godmorgen, Tony. - Fem minutter til.
- En ven? - Mere en slags souvenir.
Du har ret. Det afgiver energi.
- Det er sikkert radioaktivt. - Jeg er vild med dine fantasiord. Et til.
- Fluxkondensator. - Ja!
- Det sker igen. - Pas på!
Jeg leder efter en person, Forløberen.
Han var den første, der blev sendt til denne verden fra fremtiden, -
og er grunden til, at verden styrter sammen.
- Har han samme energi som flængerne? - Ja. Kan du spore den?
I teorien. Men den magi, der skal til for at drive den slags apparat ...
Ingen ark-reaktorer i 1602.
Mere skøn vrøvlesnak. Bliv ved. Det er som opium for mine ører.
Så vi sidder fast.
Der går rygter om noget, der har kraft til at drive tusind skibe.
Jeg tvivler på, vores nye konge vil låne mig sit scepter.
Så får du brug for en tyv til at hjælpe dig med at stjæle det.
Hvem har du i tankerne?
Will har skrevet et nyt skuespil. Det handler om ham her Iago.
Der er andre medvirkende, men stykket handler om Iago. Champagne?
Godmorgen, prins Loke.
Din vogn trænger vist til at blive lettet for lidt gods.
Rogers Hood.
Af en fredløs at være er du irriterende munter.
Hvad er det for en skat? Lagkage, ananaskager, marcipan.
Buck, de har marcipan!
Vi er ude efter klejnerne, ikke kagerne, Lang.
Tal for dig selv. Der er også tærte.
Pas på champagnen. Den er meget dyr.
Er der noget at drikke?
Jeg har altid været glad for whisky, men champagne går vel an.
Det kan ikke passe.
Det må være blændværk eller et spøgelse.
For min Margaret drog hinsides for mange måner siden.
Er jeg død i denne verden? Alle tiders.
Undskyld. Jeg mener, det er forfærdeligt.
Kør! Mens de svømmer hen i hinandens øjne.
- Hej. - Hej.
Undskyld. Kan vi tale sammen et sted? Så forklarer jeg alt.
Har I smagt de her eclair? De er lækre. De vil blæse jer bagover.
Et flot røveri, venner. Lad os skåle på det.
- Skal jeg stjæle kongens scepter for dig? - Ja, faktisk.
De fleste ville blive vanvittige af bare tanken om at strande i en fremmed verden.
Det er snart mit kendetegn at være på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Jeg er nødt til at spørge. Er der en anden Steve Rogers i din verden?
- Ja. - Fortæl mig om ham.
Nej, det har jeg ikke rigtig lyst til.
Vil du hjælpe mig? Jeg er ikke din Peggy, men ...
Min Margaret ville også redde denne verden.
Det var hendes kendetegn.
- Hvad er det? - Åh nej. Vi har fået gæster!
- Hvem sagde "hemmeligt tilholdssted"? - Kongens guljakker.
Det er den freak til Hogan.
Kongen vil have Carter i live!
Resten er op til jer, kære lejemordere.
Møgmyg! Det er mig, der har forstand på at skrumpe. Jeg hader efterlignere.
Bare rolig, Lang. Du har patent på at være en plage.
På dem.
- Kongen hader dig virkelig. - Han tror, jeg dræbte hans søster.
Det forklarer det.
En hilsen fra Barnes, Hogan.
- Du må ikke gøre ham sur! - Fyr!
Jeg tror, vi har vundet.
Jeg tog vist fejl.
- Fyr! - I dækning!
Løb!
Giv op, Carter! Du gør bedst i at overgive dig og bede om nåde.
Flygt. Jeg holder dem hen.
- Jeg lader dig ikke i stikken. - Det gælder om at få fat i scepteret.
Du er nødt til at stole på mig. Find Stark. Jeg kommer lige straks.
Steve, hun har ret. Jeg dækker dig.
I hørte hende. Vi flygter.
Hvad så, grimme? Jeg tænkte ikke det her igennem.
- Pas på fjeren, fjols! - Pas på blodtrykket, Hogan.
Lang, kom væk!
Okay. Hvad?
Hogan, jeg prøver at redde denne verden og din konge.
Det ser ikke ud til, at det er min konge, der har brug for at blive reddet.
I en anden verden er vi faktisk venner. Mig, dig og Stark.
Stop!
Er jeg ven med den galning til Stark i en anden verden?
Det ville være grinagtigt.
- Ser du til? - Altid. Er du klar til at tage hjem?
Nej, jeg kan stadig redde dette univers, hvis jeg finder Forløberen.
Du må da vide, hvem det er.
Jeg kan ikke se fremtiden klart, når et univers er tæt på udslettelse.
Jeg er ked af det. Denne verden er dømt til at dø.
Det kan du ikke lave om på.
Når nogen er kommet til skade, hjælper man vedkommende.
Et godt råd fra et altseende væsen ...
Du kan umuligt forstå følgerne af dine handlinger.
Selv hvis du finder og gør det af med Forløberen, hvad sker der så?
Hvad hvis verden ikke retter op på sig selv?
Hvad hvis det er dødsstødet mod dette univers?
Hvad hvis du er fanget her for evigt, når universet nulstilles?
Hvad hvis du dør?
Hvis og hvis ... Jeg er nødt til at prøve.
- Fordi du er et menneske. - Fordi jeg er Captain Carter.
Og hvis du ikke vil hjælpe mig, så flyt dig.
Fangeflugt! Slå alarm!
Der er du.
Rogers har fortalt mig om dig. Uhyret med jernmasken.
- Vi kunne bruge din hjælp. - Gå. Jeg vil ikke rodes ind i noget.
- Men vi har brug for dig. - Det går ikke.
Det er for vildt for mig. Der er stille her i cellen. Fredeligt.
Jeg er ked af at måtte gøre det her, Bruce.
- Herovre! - Der er hun!
Hold op med den larm!
Hulk vil have fred!
Åh nej.
Flygt. Hulk smadrer jer!
Hulk hader denne verden! Støjende mennesker er ikke rare!
Jeg ved det godt. Peggy ordner det. Håber jeg.
Her, Banner. Det hjælper.
- Fylder du mig med brændevin? Så tidligt? - Det rusker op i en, ikke?
Jeg snuppede selv lidt i aftes, -
og det betød, at jeg færdiggjorde min største opfindelse nogensinde.
Det skal I ikke tage jer af.
Jeres målløse forbløffelse er smigrende. Men et bifald ville lune.
Kan den finde Forløberen?
Den kan afsløre Forløberen og endda sende ham hjem igen.
Når den kongelige sten er på plads.
- Det kan vi måske hjælpe med. - Vi er eksperter i at storme borge.
- Steve. - Undskyld, vi kommer for sent.
Men jeg fik da vristet det her fra nogle vagter på vejen.
Jeg tænkte, du kunne få brug for det.
Rørende. Jeg ville nok have valgt en sonet.
I er så søde. Hvad er planen?
Vores chance er den kommende samling på borgen.
Vi forklæder os og blander os med mængden.
- Folk fra hele kongeriget vil være der. - Vi må håbe, at Forløberen også møder op.
Tony holder sig klar med apparatet. Vi får fat i stenen.
- Og redder verden. - Nemlig.
Iago er den vigtigste figur, og han er en klog mand.
Han er officer, og han ...
- Hvis du trutter mig i øret igen ... - Hvorfor hader du musik?
Vores Højhed, vores store konge, den ærværdige Thor Odinsøn!
Nu sker det.
Endnu en flænge.
- Vi er fortabte! - Stormen er over os.
Pas på!
- Hvad er signalet? - Tony sagde, vi ikke ville være i tvivl.
- Signal! Signal! - Banner?
Det er vist signalet.
Forrædere. Angrib!
Kom så, Buck. Nu skal vi lære dem dødedans.
Af sted!
En garde!
Mand, jeg elsker at krydse klinger. Parade, ripost! Farveller!
Loke, lad os tage del i kampen. Hvor er din hammer?
Jeg har forlagt den.
Høje konge, tiden er knap.
Gør plads.
Hey, se jer for. Vi er på samme hold. Lad være med at smadre Stark.
Smadrer!
Vi holder dem beskæftiget. Få fat i scepteret.
Sir Hogan. Vil du prøve lykken?
Smag på mit stål, din modbydelige, rådbefængte usling!
Jeg væmmes ved dit fjæs! Dit flabede, snotgrønne kryb!
Det må du meget undskylde.
Godt gået, Rogers. Du gjorde ham vred. Held og lykke.
Hogan, rolig nu. Lad os tale om det.
Vover du at besudle kongehallen med dit ansigt?
Thor, stol på mig, og aflevér scepteret.
Jeg stolede på dig engang. Min søster stolede på dig. Du svigtede os.
Hent Alfader.
- Det er vibranium. - En kroningsgave fra kongen af Wakanda.
Også han er plaget af disse flænger i rummet.
- Steve, vi har problemer. - Jeg har selv lidt problemer.
Rolig, Hogan. Jeg mente det ikke. Du har godt fat.
- Thor, vi kan stoppe det her. - Alfader, giv mig styrke.
Spar mig. Du er en større dramaqueen end din bror.
- Takker. - Det er for meget.
Hogan, rolig. Jeg kan skaffe dig en ny fjer.
- Hulk smadrer dig! - Held og lykke, kæmpe.
Du er en hidsigprop, men det er intet mod mine næver!
Jeg kan ikke holde stand.
Satans slambert! Drønnert!
Kæltring. Kvabsede, kvalmende kryster!
Klap kaje!
Næste gang ingen Hulk. Jeg overgiver mig.
- Perfekt timing. - Lad os få fat i det scepter.
Se aldrig væk fra din modstander, Banner!
Kan du høre det, Bruce? Graven kalder.
Jeg har fået nok af din djævelskab.
- Ja. - Der er de.
Hvad?
Undskyld, høje konge, men vi har ikke mere tid. Fury!
Hold ham stangen.
- Forræderi. - Aflevér scepteret til Stark.
Okay.
Det har bare at virke.
Jeg skal bare lige indlede en industriel og mystisk revolution.
Så er den klaret.
- Det er løgn. - Stark!
Det er kun en fiasko, hvis det ryger i luften.
Skynd dig!
- Sker der noget? - Lige straks.
- Tony, det er nu eller aldrig! - Kom nu!
Peggy, nu!
Det er ham.
Forløberen.
Steve.
- Er han manden fra fremtiden? - Umuligt.
- Men hvordan? - Jeg husker en kamp.
Vi kæmpede mod et monster, der var bevæbnet med en gylden handske.
Jeg angreb ham med mit skjold, men ramte en af stenene i stedet.
Det er sandt. Carter havde ret.
Carter, afslut den opgave, du blev hidkaldt til.
Peggy.
- Jeg vil ikke miste dig igen. - Vi ved begge, hvad jeg må gøre.
Det bliver aldrig nemmere.
Vi får aldrig vores lykkelige afslutning.
Det får vi et eller andet sted derude, er jeg sikker på.
- Steve. - Peg.
I min tid under krigen var der en overtro om, -
at sejr var en slags forbandelse.
Fordi hver kamp, man vandt, -
blot betød, at man kom længere hjemmefra.
Er det dig, Beskuer? Vil du hovere over, at jeg er fanget her for altid?
- Jeg tænkte bare, du kunne bruge en ven. - Strange? Hvad laver du her?
Jeg har noget af en historie at fortælle dig, Peg.
Fortsættes ...
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service