I et felttog med ild og blod
forsøkte kong Odin å forene de ni rikene under Åsgårds trone.
Hans viktigste våpen i erobringen som bygde hans imperium, hans bøddel
og førstefødte datter var Hel, dødens gudinne.
Én etter én ble grenene til verdens tre underlagt deres kontroll.
Men Hel hungret etter mer.
Ser du det ikke?
Hele kosmoset er der ute og venter på å bli styrt.
Og likevel ønsker du å stoppe ved ni riker.
Det kommer en tid, min kjære,
når en kriger må legge fra seg sverdet og gi opp kampen.
Og hvis jeg nekter?
Da blir du tvunget!
Uten mulighet til å slukke datterens blodtørst
valgte Allfaderen å begrense den og fengslet henne i Hell.
Men i dette universet
vekket Hels frekkhet en annen idé.
Tilgi meg. Det er bare så ironisk.
Du vil at jeg skal "gi opp kampen",
når det er alt du har oppdratt meg til.
Du skjønner, far, jeg er ingen uten en kamp.
- Nei! - Barnet mitt.
Ingen gud skal ha herredømme over døden,
som setter så lite pris på livet!
Jeg fratar deg din kraft!
Far, du kan ikke gjøre dette mot meg. Du får ikke!
I min fars navn,
og hans far før ham...
Nei.
...driver jeg deg ut!
Nei!
Hun som bærer denne kronen, hvis hun kjenner til nåde,
skal besitte kraften til Hel.
Mester Wenwu?
Vi fant den.
Som De ti ringene som nærte kraften hans,
visste Xu Wenwu altfor godt
at de mektigste kreftene på jorden ofte kommer utenfra.
MARVEL STUDIOS PRESENTERER
Tid.
Rom.
Virkelighet.
Det er mer enn en lineær bane.
Det er et prisme av uendelige muligheter,
der et enkelt valg kan forgrene seg til uendelige virkeligheter,
og skape alternative verdener fra dem du kjenner.
Jeg er Watcher.
Jeg er guiden din gjennom disse endeløse nye virkelighetene.
EN MARVEL STUDIOS-PRODUKSJON
Følg meg og gruble på spørsmålet...
..."tenk om?"
Regn.
Naturens mirakel som bringer himmelen ned til jorden.
Men Wenwu var i ferd med å oppdage at en som var
langt mer spennende, hadde falt fra himmelen.
- Hva er det? - Hva i...
- Hvem skal dit? - Vent!
Midgard. Flott.
Gi meg kronen min.
Jeg er redd for at den eneste som gir ordre her omkring...
...er meg.
Jeg liker en mann som er modig nok
til å prøve smykker.
De fleste gjør rett i å frykte meg.
Samme her. Men du skjønner, kjære, jeg er ikke som de fleste.
Jeg er dødens gudinne.
Det pleier å vekke en større reaksjon.
Ta henne.
Jøss. Nå skjer det.
Hva? Nei.
Dødelig blod?
Avskyelig.
Nei, vær så snill. Jeg ber der, vis meg nåde.
Jeg er bare en hjelpeløs kvinne.
Hva er dette?
Den kraften er ikke fra dette riket.
Ikke du heller.
Hvis jeg hadde hatt kronen min,
hadde det vært du som ville knelt foran meg.
Vis meg det.
Hva?
Ja, det må jeg si,
du fører meg til det som fører til din egen undergang,
jeg vet ikke om det er modig eller dumt.
Ta på deg kronen, så finner vi det ut.
Ja, du ser ut som begge deler.
Kom igjen.
Akkurat. Den er veldig...
Ja. Det sitter godt fast der, ikke sant?
Hvordan fungerer tyngdekraften her på...
Vet dere hva? Samme det.
Far, vær så snill, ikke gjør dette mot meg.
Skal vi henrette henne?
Hva er dette?
En invitasjon. Det er en ære om du vil spise middag med meg.
Jeg har vel blitt utsatt for verre former for tortur.
Fargen er ikke dårlig.
Blodet setter ikke flekker når jeg kutter strupen din.
For noen er rød faktisk lykkefargen.
Bruder bærer det på bryllupsdagen.
Bryllupsdagen?
Ante ikke at du ville gjøre fengselsdommen til en livstidsdom.
Jeg foreslår ikke ekteskap,
men en allianse.
Jeg ser en kriger i deg, Hel. Akkurat som meg.
Min far så en gang det samme. Den kampen.
Han oppmuntret det, utnyttet det,
og så snart min ambisjon ble større enn hans,
kalte han meg et monster.
Og med tiden vil du også gjøre det.
Nei.
For jeg er ikke din far.
De ti ringene var en gave til meg.
En gave jeg gir tilbake til verden.
Ved å ta kommandoen over folket?
Ved å beskytte dem.
Vår verden er plaget av farlige krefter.
Er det det du anser meg som?
Nok en farlig kraft?
Faren din kan ha fryktet kampen i deg, men det gjør ikke jeg.
Kjemp med meg, Hel,
og sammen kan vi beskytte verden.
Du er selvsikker, det skal du ha.
Jeg liker å tro at jeg vet hva jeg vil.
Og hva er det du vil?
Du er kjekk når du er bevisstløs.
Sov godt.
Jeg vil ha henne i live.
Flott. Hva nå?
Du er nysgjerrig.
Hva? Kjenner du til en vei ut herfra?
Beklager. Er det din...
Beklager. Jeg trodde jeg snakket til ansiktet ditt.
Vi følger stjernene til Norden.
Folket deres hedrer fortsatt Åsgards trone.
Det er absolutt en årelang reise.
Men med mindre du vet om en legion av krigere
klar til å kjempe i mitt navn...
Du er vel ikke den første bakdelen jeg har fulgt i krigen.
Du forsikret meg om at det jeg søker, var bortenfor denne dalen,
og likevel er vi her ved en blindvei.
Inn i skogen?
Det er ikke en sivilisasjon på lenge.
Fortryllet.
Greit, jeg må si at jeg er fascinert,
men hvis denne heisaturen din ikke gir resultater,
får du et spark bak.
Eller i ansiktet, samme hvilken det er.
Kanskje begge.
"Løpe"? Hva mener du med "løpe"? Fra hva?
Jeg har ikke overlevd tusen år med krig for å bli drept av løv.
Videre? Det er ingen vei videre.
Beklager. Skal jeg stole på deg
etter du ledet meg inn i den fortryllede drapsskogen?
Den energien.
Hva har vi her?
Hel...
Hørte du det?
Vis deg!
Jeg befaler deg.
Hel.
Jeg kan ikke se henne.
Hva i all verden?
Jeg er Jiayi.
Jeg snakker for Eldsterådet i Ta Lo.
- Jeg er Hel... - Vi vet hvem du er.
Din landsmann oppdaterte oss.
Jeg visste ikke at slik magi fortsatt eksisterte i Midgard.
Vårt rike er en grense som beskytter menneskene på jorden
mot trusler fra underverdenen. Trusler som deg.
Jeg vil dere ikke noe vondt.
Feiden min er med en mann kalt Wenwu.
Teknisk sett er den med faren min.
Du kan vel si at det var begge to.
Og faren min har en ny kjæreste. Frigg. Hun er en fæl kvinne.
Liker ikke henne heller. Så, ja, det er bare de tre.
Kanskje dere er interessert i å gripe etter våpen i mitt navn?
Høres ut som et nei. Ja, jeg forstår det.
Men de truslene fra underverdenen du snakker om,
du vet vel ikke om noen av dem søker jobb?
Man kan ikke bekjempe mørket med mer mørke, bare lys.
Ja, det er en herlig oppfatning, absolutt.
Den er bare litt esoterisk.
Men hvis du vil lære meg deres praksis...
Og hvorfor skulle vi gå med på det?
Fordi dere har sverget å beskytte dette riket fra underverdenen,
og jeg er dødens gudinne.
Og beste måte å sikre oppdraget deres på er
å rekruttere meg til deres sak.
Hele den "bekjempe mørket med lys"-greia.
Se mot solen. Når den er på sitt høyeste, begynner treningen.
Jiayi, det kan du ikke mene.
Frykt ikke. Vi har metoder for å sikre at hun ikke forråder oss.
Beskjed mottatt.
Herre, tilgi meg.
Hvor enn Hel er, kan jeg ikke lenger se henne.
Tror du hun har blitt drept av disse dødelige?
Det er én som har en stor makt.
Ti ringer som til og med kan ødelegge en gud.
Hvis en slik makt eksisterer i Midgard,
er det ikke godt å si hva folket kan være i stand til.
Og vår fredstid kan være kortvarig.
Jeg har lyst til å lære meg det.
Kanskje ikke med blomstene. Kniver er mye nyttigere.
Eller ild. Eller kanskje, bare hør på meg,
kniver i brann.
Det er ikke mye plass å bevege seg på her.
For du skal sitte og praktisere kunsten å puste.
Når kan vi forvente å begynne med slåssingen?
Du kan allerede å slåss.
Men vår praksis krever en kultivering av ditt indre sinn.
En forening av teknikk og ånd.
Fint. Så gøy. Hva med de brannknivene?
Bare pust, Hel. Bare pust.
Du har alt du trenger tilgjengelig.
Jeg har et papir.
Zhe Zhi er kunsten å lage noe av ingenting.
Eller finne uendelige muligheter i det tommeste lerretet.
Fokus. Samhold. Fred.
Bare gjennom det vil du oppdage det du virkelig søker.
Beklager. Skulle du å gjøre meg til mester innen kampsport eller rensing?
Hvorfor vil du mestre vår praksis?
Jeg fortalte deg det. For å styrte Wenwu.
Hvorfor?
Så jeg kan ta De ti ringene selv
og bruke dem for å hevne faren min!
Hvorfor?
Dette er...
Så jeg kan overta Åsgards trone og fortsette min erobring av universet!
Og når alle rikene over hele kosmos endelig har blitt erobret?
Vær så snill.
Stopp!
Det holder!
Nei.
Far. Hvorfor lenket du ham fast?
Han vil ikke volde deg skade.
Ikke ennå. Men med tiden.
Han er født med hjertet til en kriger.
Akkurat som sin eier.
En konge må temme truslene sine
for å sikre at de kjemper for ham.
Hva håper du å finne på slutten av din neste store erobring?
Frihet. Frihet fra kontroll.
Frihet til å velge min egen vei.
Nå er du klar til å begynne.
Som du kan se nå,
dreier alt i livet seg om vår praksis.
Og vår praksis dreier seg om alt.
Brettene i et stykke papir...
Pusten i lungene...
Når du har fred i sinnet, kan du se lærdommen.
Ikke dårlig. Du har fortsatt mye å lære.
Og når du våger å anvende den lærdommen,
da blir du en mester.
Far?
Å nei.
Drar du så snart?
Opplæringen din er langt fra ferdig.
Odin terroriserer landsbygda i mitt navn.
Han søker De ti ringene. Han må stoppes.
Ta Lo er voktere, ikke krigere.
Det er vel forskjellen på deg og meg.
Uten kamp er jeg ingen.
Hvis du velger denne veien, vil du gå den alene.
Nei, faren min valgte veien for meg for lenge siden.
Og hvis jeg ønsker frihet til å velge min egen, må jeg møte ham.
Med eller uten deg.
Trekk tilbake! Bak porten! Fort!
Hel?
Imponerende rustning.
Den er laget av drageskjell.
Fylt med styrken til å bekjempe trusler om uante mystiske krefter.
Personlig...
...savner jeg kjolen.
Kjære jenta mi.
Da du forsvant fra Heimdalls syn, trodde vi det verste.
Omfavn meg, datter. Jeg har kommet langt for å hevne navnet ditt.
Har du det?
Eller har du kommet for de fancy armbåndene?
De ti ringene tilhører ikke disse primitive hendene.
Kom tilbake til min side, Hel,
og vi skal beskytte Midgard.
- Nei. - Ikke det?
Tør du å trosse meg?
Forlat dette stedet og aldri kom tilbake.
Jeg er din far og din konge. Du skal adlyde.
Du hadde tronen din, så du kastet bort sverdet ditt
og glemte at hun var din egen datter.
Jeg vil ikke lenger ta del i din erobring.
Kanskje du har glemt det.
Jeg fratok deg kronen din.
Uten den er du ingenting.
Men jeg er ikke alene.
Vi må skille ham fra Gungne.
Hvem er Gungne?
Det der.
Hva er dette?
En klok kvinne lærte meg at mørket ikke kan bekjempe mørket. Bare lys kan.
Vi er her for å bevise at hun har rett.
Jeg visste at jeg burde ha sperret deg inne da jeg hadde sjansen!
Synd. Alltid følg din første impuls. Du lærte meg det.
Brannkniver.
Vær så snill, far, la oss stanse volden
en gang for alle.
Hvorfor skulle datteren min si nei til å ta et liv?
Som du sa.
Ingen gud skal ha herredømme over døden
som setter så lite pris på livet!
Jeg sendte deg hit for å lære, for å vokse.
Og til slutt
overskred du mine villeste forventninger.
Du overskygget meg.
Tronen er din, hvis det virkelig er den du vil ha.
Du har fortjent den.
Bare derfra kan jeg oppheve ditt imperium.
Det vil ta tid. Evigheter, til og med.
Men når jeg er ferdig, vil de ni rikene kjenne frihet,
og kosmos ikke lenge etterpå.
Hva har skjedd med deg, mitt barn,
min en gang store bøddel?
Jeg ga fred en sjanse.
Der, på en eldgammel slagmark, en mann og en kvinne,
en dødelig og en gudinne,
De ti ringene og Åsgards hærer
inngikk en allianse og bygde et imperium.
Et imperium som strakte seg over kosmos.
Et imperium, ikke av erobrere,
men av frigjørere.
Frigjørere hvis felttog gjennom hele universet
alltid ville bevise at selv de mørkeste hjerter
kan få oppleve fred.
BASERT PÅ MARVELTEGNESERIENE
Oversatt av: Erling