Král Ódin chtěl v tažení ohně a krve
sjednotit devět světů pod vládou Ásgardu.
Hlavní zbraní při rozšiřování impéria byla jeho popravčí
a prvorozená dcera, Hela, bohyně smrti.
Jedna po druhé upadaly větve světového stromu pod jejich vládu.
Ale Hela žíznila po dalších.
Copak nevidíš?
Celý kosmos čeká na ovládnutí.
A ty chceš skončit jen u devíti světů.
V určité chvíli, má drahá,
musí válečník odložit meč a vzdát svůj boj.
A když odmítnu?
Pak budeš přinucena!
Neschopen uhasit dceřinu žízeň po krvi,
rozhodl se ji Všeotec zadržet a uvěznil ji v pekle.
Jenže v tomto vesmíru
Helina drzost vedla ještě k jiné myšlence.
Odpusť, ale to je prostě pokrytecké.
Ty po mně chceš, abych „vzdala svůj boj“,
když je to to jediné, k čemu jsi mě vychoval.
Víš, otče, bez boje nejsem ničím.
- Ne! - Mé dítě.
Žádný bůh by neměl mít vládu nad smrtí,
když má tak malou úctu k životu.
Odebírám ti tvou moc!
Otče, tohle mi nemůžeš udělat. To nesmíš!
Ve jménu předků,
kteří vládli přede mnou...
Ne, ne.
...tě zapuzuji!
Ne! Ne!
Kdo tuto korunu získá,
ovládne nakonec spolu s ní i Helinu moc.
Mistře Wenwu?
Našli jsme ji.
Tak jako u deseti prstenů, které mu dávaly moc,
Su Wenwu věděl až moc dobře,
že ty nejmocnější síly na Zemi často přicházejí zvenčí.
MARVEL STUDIOS UVÁDÍ
Čas.
Prostor.
Realita.
To je víc než přímočará cesta.
Je to mozaika nekonečných možností.
Jediné rozhodnutí se může rozvětvit do mnoha realit.
A stvořit paralelní světy, které dosud neznáte.
Já jsem Pozorovatel.
Váš průvodce těmito rozsáhlými novými realitami.
Přidejte se ke mně a položte si otázku...
CO KDYBY...?
„Co kdyby...?“
Déšť.
Zázrak přírody, který přivádí oblohu dolů na Zem.
Ale Wenwu měl záhy zjistit,
že z nebe spadl někdo mnohem zajímavější.
- Co je to? - Co to...
- Kdo je to? - Stát!
Midgard. Úžasné.
Přineste mi mou korunu.
Obávám se, že jediný, kdo tady vydává rozkazy,
jsem já.
Oceňuji muže,
který se pokouší nosit šperky.
Většina lidí se mě spíš bojí.
I mě. Ale víš, drahý, já nejsem většina.
Já jsem bohyně smrti.
To obvykle vyvolá větší reakci.
Zajmout.
A jejda. Je to tu.
Co? Ale ne.
Krev smrtelníků?
Jak nechutné.
Ne, prosím. Zapřísahám vás, ušetřete mě.
Jsem jen bezmocná žena.
Co je to?
Ta moc není z tohoto světa.
To ani ty.
Kdybych měla svou korunu,
byl bys ty nyní klečel přede mnou.
Tak předveď.
Co?
Jo, musím říct,
doprovázet mě k nástroji tvého konce...
Nevím, jestli jsi statečný, či hloupý.
Nasaď si korunu a zjistíme to.
Jo, obojí. Takže obojí.
No tak.
Jasně. Je tam vážně...
Jo. No, je vážně zaseknutá, že?
Jak funguje gravitace tady na...
Víš co? Na tom nesejde.
Otče, prosím, tohle mi nedělej.
Máme ji popravit?
Co je to?
Jen pozvání. Byl bych poctěn, kdybys se mnou povečeřela.
Nejspíš už mě někdy podrobili i horšímu mučení.
Barva není špatná.
Aspoň ho neušpiní tvá krev, až tě podříznu.
Pro některé je červená vlastně šťastnou barvou.
Nevěsty ji dokonce nosí na svatbu.
Na svatbu?
To jsem nevěděla, že mě zamýšlíš uvěznit doživotně.
Já ti nenavrhuji sňatek,
ale spojenectví.
Vidím v tobě bojovníka, Helo. Jako jsem já.
Můj otec ho ve mně také viděl. Bojovníka.
Rozvíjel ho a zneužíval
a potom, když mé ambice přerostly ty jeho,
nazval mě zrůdou.
A ty to časem uděláš také.
Ne.
Protože já nejsem tvůj otec.
Deset prstenů mi bylo darováno.
A nyní ten dar zase navracím světu.
Tím, že poroučíš jeho obyvatelům?
Tím, že je chráním.
Náš svět sužují nebezpečné síly.
Tak za to mě tedy máš?
Za další nebezpečnou sílu?
Tvůj otec se bojovníka v tobě bál. Ale já nikoli.
Bojuj po mém boku, Helo,
a společně svět ochráníme.
Sebevědomí máš. Uznávám.
Jen mám za to, že vím, co chci.
A co tedy vlastně chceš?
Víš, sluší ti to, když jsi v bezvědomí.
Sladké sny.
Chci ji živou.
Bezva. Co zas?
Jsi zvláštní.
Co? Že víš, jak se odsud dostat pryč?
Promiň, to je tvůj...
Promiň, měla jsem dojem, že mluvím na tvou tvář.
Hvězdy nás povedou do severské země.
Její lid stále ctí trůn Ásgardu.
Jistě, je to cesta na celý rok.
Ale pokud nevíš o legii válečníků
připravených za mě bojovat...
Nejsi první obluda, se kterou jsem šla do boje.
Ujistils mě, že to, co hledám, je za tímto údolím,
a přesto jsme ve slepé uličce.
Do lesa?
Na civilizaci tam nenarazíme mnoho mil.
Je začarovaný.
Dobře, tak to mě zajímá.
Ale jestli ten výlet nepřinese ovoce,
ať se tvůj zadek těší.
Nebo obličej, či co to je.
Možná obojí.
„Utéct“? Jak jako „utéct“? Před čím?
Nepřežila jsem tisíc let války, aby mě nakonec zabilo listí.
Vpřed? Není cesta vpřed.
Promiň. Mám ti snad věřit?
Po tom, cos mě vzal do čarovného vražedného lesa?
Ta energie.
Copak to tu máme?
Helo...
Slyšel jsi to?
Ukaž se!
Přikazuji ti to.
Hela.
Ztratila se mi z dohledu.
Co to u všech všudy...
Já jsem Ťiaji.
Mluvím jménem Rady starších Ta Lo.
- Já jsem Hela... - My víme, kdo jsi.
Tvůj společník nás zasvětil.
Nevěděla jsem, že na Midgardu stále existují taková kouzla.
Naše říše je hranice chránící pozemšťany
před hrozbami z Podsvětí. Jako jsi ty.
Ujišťuji vás, že vám neublížím.
Mám spory jen s mužem jménem Wenwu.
No, teoreticky i se svým otcem.
Takže nejspíš se dá říct, že s oběma.
A můj táta má novou přítelkyni. Friggu. Příšerná ženská.
Ani ji nemám ráda. Takže jo. Jen s těmi třemi.
No, zřejmě byste asi neměli zájem za mě bojovat?
To zní jako ne. Jo, úplně chápu.
A ty hrozby z Podsvětí, které zmiňujete...
Nevíte, jestli některá z nich nehledá práci?
Temnotu ale nelze odrazit jinou temnotou, pouze světlem.
Ano, rozhodně, to jsi řekla moc krásně.
Trochu ezoterické, toť vše.
Ale kdybyste mě naučili vašim praktikám...
A proč bychom to vlastně měli dělat?
Protože jste přísahali, že ochráníte říši před Podsvětím
a já jsem přece bohyně smrti.
A jak lépe své poslání naplníte,
než když pro svou věc získáte mě?
Však víte, to s tím „odražením temnoty světlem“.
Pohleď na slunce. Až dosáhne zenitu, tvůj výcvik začne.
Ťiaji, to nemyslíš vážně.
Neboj se. Máme metody, které zaručí, že nás nezradí.
Pochopila jsem.
Můj pane, odpusťte.
Ať šla Hela kamkoli, já už ji nevidím.
Domníváš se, že ji zabili ti smrtelníci?
Je tam někdo, kdo třímá velkou moc.
Deset prstenů, které dokážou zničit i boha.
Pokud na Midgardu existuje tato moc,
nevíme vůbec, čeho jsou lidé schopni.
A náš věk míru může brzy skončit.
Tohle bych se velmi ráda naučila.
I když možná ne s květy. Nože by posloužily lépe.
Nebo oheň. Nebo možná, a to si poslechni,
hořící nože.
Tady nahoře nemám dost místa k pohybu.
Protože budeš sedět a cvičit umění dechu.
A kdy očekáváš, že se dostaneme k boji?
Ty už víš, jak bojovat.
Naše praktiky vyžadují kultivaci tvého vnitřního světa.
A to je soulad techniky a duše.
Dobře. Zábava. A co teda ty hořící nože?
Jen dýchej, Helo. Jen dýchej.
Vše, co potřebuješ, máš na dosah ruky.
Mám tu jenom kus papíru.
Če Č' je umění vyrábět něco z ničeho.
Nacházení nekonečných možností. A to i na prázdném plátně.
Soustředění. Soulad. Klid.
Pouze pomocí nich objevíš to, co opravdu hledáš.
Děláš ze mě mistryni bojových umění, nebo čištění oděvů?
Proč chceš ovládnout naše praktiky?
To jsem říkala. Abych svrhla Wenwua.
K čemu?
Abych si mohla vzít jeho deset prstenů
a potom se s nimi pomstít svému otci!
K čemu?
Tohle už...
Abych usedla na trůn Ásgardu a pokračovala v dobývání vesmíru!
A až budou všechny světy v kosmu konečně dobyty?
Prosím.
Ne!
Tak už dost!
Ne.
Otče. Proč ten řetěz?
Nechce ti ublížit.
Zatím ne. Ale časem.
Narodil se se srdcem bojovníka.
Jako jeho paní.
Král musí své hrozby krotit,
aby sloužily jeho záměrům.
Co doufáš, že najdeš na konci svých velkých výbojů?
Svobodu. Svobodu skrze vládu.
Svobodu zvolit si svou cestu.
Teď jsi připravena začít.
Jak teď vidíš,
vše v životě se vztahuje k našim praktikám.
A naše praktiky se vztahují ke všemu.
Sklady na kousku papíru...
Dech ve tvých plicích...
Když uklidníš svou mysl, pochopíš tuto lekci.
Slušné. Pořád se máš hodně co učit.
A až se odvážíš těmi lekcemi žít,
pak se staneš mistryní.
Otče?
Ale ne.
Už odcházíš?
Tvůj výcvik zdaleka neskončil.
Ódin mým jménem terorizuje venkovské kraje.
Hledá deset prstenů. Musím ho zastavit.
Lidé Ta Lo jsou strážci, ne bojovníci.
To je asi rozdíl mezi námi dvěma.
Bez boje nejsem ničím.
Zvolíš-li si tuto cestu, půjdeš jí sama.
Ne, můj otec mi zvolil cestu už dávno.
Pokud mám mít někdy svobodu zvolit si vlastní, musím se mu postavit.
S vámi, či bez vás.
Zpátky. Za brány! Pohyb!
Helo?
Působivá zbroj.
Je z dračích šupin.
Prodchnutá mocí bojovat s hrozbami mystické síly.
Mně osobně
se stýská po těch šatech.
Děvče drahé.
Když ses Heimdallovi ztratila z dohledu, začali jsme se bát.
Obejmi mě, dcero. Abych pomstil tvé jméno, urazil jsem dlouhou cestu.
Vážně?
Nebo sis přišel jen pro ty náramky?
Deset prstenů nepatří do těchto primitivních rukou.
Vrať se ke mně, Helo,
a vezmeme Midgard pod svou ochranu.
- Ne. - Ne?
Ty mi vzdoruješ?
Odejdi a už se nevracej.
Já jsem tvůj otec a tvůj král. Musíš poslechnout.
Získal jsi trůn a odhodil svůj meč.
Zapomněl jsi, že to je tvá dcera.
Já už se na tvých výbojích podílet nebudu.
Možná jsi zapomněla ty,
že jsem tě zbavil koruny.
A bez ní nejsi ničím.
Ale já nejsem sama.
Musíme ho odloučit od Gungniru.
Co je Gungnir?
Tohle.
Co je to?
Moudrá žena mě naučila, že temnota temnotu nikdy neodrazí. Pouze světlo.
A teď dokážeme, že měla pravdu.
Já věděl, že jsem tě měl zavřít, když jsem měl možnost!
Škoda. Vždy naslouchej prvnímu instinktu. To jsi mě učil.
Hořící nože.
Prosím, otče, skončeme toto násilí
jednou provždy.
Odkdy má dcera odmítá příležitost ukončit něčí život?
Jak jsi říkal.
Žádný bůh by neměl mít vládu nad smrtí,
když má tak malou úctu k životu.
Já tě sem poslal, aby ses učila, rostla.
A nakonec
jsi zastínila má nejdivočejší očekávání.
Zastínila jsi mě.
Trůn je tvůj, pokud o něj skutečně stojíš.
Zasloužila sis ho.
Jedině z něho dokážu tvé impérium vyvrátit.
Zabere to čas. Snad i věky.
Ale až budu hotova, devět světů pozná svobodu
a brzy poté i celý kosmos.
Co se to s tebou stalo, mé dítě,
moje kdysi skvělá popravčí?
Dala jsem šanci míru.
Tam, na dávném bojišti, muž a žena,
smrtelník a bohyně,
deset prstenů a armády Ásgardu
ukuli spojenectví a vybudovali impérium
rozprostírající se po celém kosmu.
Ne impérium dobyvatelů,
ale osvoboditelů.
Osvoboditelů, jejichž tažení vesmírem
bude navždy dokazovat, že i nejtemnější srdce
mohou poznat mír.
PODLE KOMIKSŮ MARVEL
České titulky Pavel Klimeš