Asgårds mardröm är densamma i många verkligheter.
Ragnaröks lågor.
I ert universum förvarade Oden tesserakten i en by på jorden-
efter att ha åstadkommit ett tidevarv av fred.
Men i det här universumet slukade elden Asgård innan han fick den chansen.
Jag är Asgårds bane!
Nej!
Efter ödeläggelsen skulle nya under spira ur ett enda frö från det förflutna.
Tesserakten klarade sig ur Ragnarök-
och fick ett nytt hem i en ny värld.
Tid.
Rum.
Verklighet.
Det är ingen linjär bana.
Det är ett prisma av ändlösa möjligheter...
...där ett beslut kan förgrenas ut i ett oändligt antal verkligheter...
...och skapa andra världar.
Jag är Väktaren.
Er vägvisare i denna myriad av nya verkligheter.
Följ med mig och fundera över frågan...
"Tänk om?"
Kom nu!
Skynda dig, Wáhta!
Kahhori!
Kan du sakta ner? Jag blir nästan...
Jag väntar.
- Tack. Jag behöver... - Kom då!
Men lägg av... Kahhori!
Jag behöver luft. Och vatten.
Gärna massor av båda två.
Här skulle jag nog inte dricka.
Vi får inte vara på det gamla slagfältet, Kahhori.
Det har de äldste sagt. Det vilar en förbannelse över platsen.
Det är för att ingen har renat den-
efter all blodspillan.
Var tyst och lyssna, så hör du dem.
"Dem"?
Sjön hyser en stor kraft.
Stor nog att ta oss till Himlavärlden.
Människorna här krigade om sjön-
trots att den borde ha fört dem samman.
Fört dem samman? Sjön slukade folk!
Stora, starka och muskulösa människor gav sig ut i vattnet, och...
Den förbjudna sjön...
...är bara en pöl.
Nej, vi måste ha kommit fel.
Hur förbjudet ser det här ut? Det är änder i vattnet.
Åskar det?
Byn...!
Monster.
Fly!
Kom tillbaka!
Efter dem!
Rappa på!
De sprang hitåt!
Sprid ut er!
Följ efter dem!
Här borta!
De sprang uppåt!
Låt dem inte komma undan!
Wáhta!
- Kolla här! - Vad är det?
Kom!
Du hade rätt. Den finns verkligen.
De äldste hade fel. Sjön därute...
Den var ett villospår. Med villoänder.
- Vart ska vi ta vägen? - Göm dig!
De kan inte vara långt borta.
Inget spår av dem?
Jag tror att vi har funnit det vi söker!
Hallå där, kom fram!
Kahhori!
- Fick du henne? - Ja.
Lugn.
Lugn, syster.
Välkommen till Himlavärlden.
Efter Asgårds fall fick tesserakten nytt liv hos Kahhoris förfäder.
När kuben krossades mot marken läckte ren rymdstensenergi ut-
och gav sin kraft åt sjön.
Krigare, äventyrare och andra stammedlemmar försvann ner i vattnet-
och kom aldrig åter.
Ur girighet och grämelse blossade hemska strider upp mellan stammarna.
När det till slut blev fred-
förklarades sjöns bloddränkta stränder som förbannade-
och ingen vågade sig längre dit.
Förutom en.
Wáhta?
Hur är det möjligt?
Det blå ljuset som du föll igenom...
Dess ande genomsyrar allting här. Vattnet, marken och växterna.
När vi äter av dess ande får vi själva del av dess kraft.
Du kommer att förändras bara av att vistas här.
Men hur...? Vad...?
Vem är du?
Vi börjar med den sista frågan, om "vem". Jag heter Atahraks.
- Jag heter Kahhori. - Trevligt att träffas.
På frågan om "vad" är svaret "fantastiskt".
Och på frågan om "hur" är svaret att du föll genom portalen i sjön.
- Den förbjudna sjön. - Så den är alltså förbjuden nu?
Ja, det är kanske bäst så.
Det var många som försvann ner i sjön när jag var liten.
Bland annat min kusin.
Men han är här, som du ser.
- Hur är läget? - Hej!
Tack ska du ha.
Men jag måste hem...
Mitt hem! Min by blev attackerad!
- Wáhta! - Men vänta... Kahhori!
Kahhori!
Kahhori?
Vi har fallit ner i detta paradis.
Vi åldras inte och vi dör inte.
Meningen är att vi ska vara här.
För alltid.
Jag är Don Rodrigo Alfonso Gonzalo.
I Hennes Majestät Drottningens namn-
är jag här för att erövra ungdomens källa.
Jag har hört era legender.
Ni är rädda för marken här, ni fruktar dess kraft.
Ungdomens källa, er så kallade "sjö"...
Den förbjudna sjön.
Var är den?
Var?
Befälhavare! Befälhavare!
Vad vill ni?
Vi har hittat den, Gonzalo.
Landet vill hjälpa dig, Kahhori.
Då kan det hjälpa mig hem.
Jag vet att du inte vill vara här-
men vattnet har fört oss hit av en anledning.
Lugna ner dig.
Känn anden som genomsyrar platsen. Ta del av den.
Du lär dig snabbt!
Vad har du för slags lera i dig?
Varg.
Ja, det märks.
Själv har jag sköldpadda i mig.
Man kan verkligen göra mycket med den här kraften.
Hur kan du då påstå att den har gränser?
Många har försökt ta sig härifrån, men ingen har lyckats.
Portalen är utom räckhåll.
Då har de inte försökt ordentligt.
Eller så har de accepterat att det här är deras hem nu.
Det gör inte jag.
Lycka till...
Rekordet är fjorton steg.
Men det blåser förstås en del i dag.
Det här är inget paradis.
Det är ett fängelse.
Kahhori...
- Jakt! -"Jakt"?
Det här kommer du att älska!
Mallgroda.
Där har vi det mest eftertraktade bytet.
Det tar åratal för frukterna att mogna. De är sprängfulla med andekraft.
Är det frukt vi jagar?
Varför inte bara plocka den?
Hur kul vore det?
Pass på, de är snarstuckna när de är nyvakna.
Oroa dig inte, ingen lyckas plocka nån på sin första jakt.
Välkommen till den nya världen!
Kahhori!
Knepet är att ta sig över dem, aldrig framför dem.
Kom igen, Kahhori!
Släpp loss och visa vad du går för!
Hur stannar man?
Man bara stannar.
Stanna, då!
Vilken fart!
Då så, hur gick det för alla?
Jag har fyra stycken.
Jag fick bara tre.
- Tolv. - Tolv? Inte illa!
Vänta... Var är Kahhori?
Titta!
Det här var roligt.
Det fick fart på aptiten. Nu är jag hungrig.
Snyggt!
Kahhori...
Våra namn bär på anden och styrkan från dem som bar dem före oss.
Och ditt namn, Kahhori, har stärkts av den här triumfen.
Äntligen.
Ungdomens källa.
Mina trogna soldater-
vem vill ha äran att först välsignas med odödlighetens gåva?
Nå, blir ni nåt yngre?
Det hoppas jag, för mina knän tar kål på mig.
Vad nu?
Kom upp på en gång!
- Luis! - Befälhavare!
Sätt fart! Skynda dig!
Befälhavare!
Nej!
Det vilar en förbannelse över platsen.
Slå dem alla i bojor.
Vi ska hem till Spanien.
Tänk, vilka skatter som måste ligga dolda bakom sådan magi!
Rikedomen väntar. Ladda vapnen!
Är det fortfarande ett fängelse, Kahhori?
Ducka!
För Spanien!
Vad nu?
Fly!
Vad har ni gjort med mitt folk?
Kahhori!
De här monstren överföll min by.
Wáhta...!
Vad har du gjort med honom?
Hjälp!
Låt oss tala med dem.
Nej! Ni har varit borta från era förfäders kvarlevor alltför länge.
Vattnet förde er hit.
Det här rikets ande gjorde er starka och skänkte er nya förmågor-
men ni har blivit för belåtna.
Ni har glömt ert ursprung, men jag kan inte glömma mitt.
Inte när vårt folk lider.
Men Kahhori...
Världen vill ju hjälpa dig.
Till och med i denna miraklens värld...
...sätter jag mitt folk främst.
Jag vill hjälpa hela mitt folk, er inräknade.
Men om ni inte rör på er riskerar ni att bli fast här.
Jag ska strida. Vilka följer med?
Atahraks?
Skulle vi kriga, Kahhori?
Men vi är ingen armé.
Vi har ett annat liv här, fria från allt sånt.
Ni, ja. Men inte mitt folk.
Vi måste vara tappra för dem.
Jag ska utmana monstren och rädda dem jag kan.
Vänta, Kahhori!
Om ni är värdiga den här platsen följer ni med mig.
En häxa...!
En häxa! Skjut henne!
På led!
Kanoner! Till kanonerna!
Skjut häxan!
Lugn, syster.
Atahraks?
Du hade helt rätt i det du sa.
Så vi kom efter.
Wáhta!
Kahhori?
- Wáhta? - Kahhori!
Wáhta?
Kahhori!
Du kom tillbaka.
Och jag har med mig vänner.
Det är vårt folk, Wáhta.
Iaktta dem noggrant. Se vad de gör.
Lägg deras ansikten på minnet.
Vi behöver skriva nya sånger.
De är åskväsen!
Och din syster är modigast av oss alla.
Många berättelser mynnar ur ett val.
Men Kahhori segrade inte bara för att hon valde rätt väg-
utan för att hon ståndaktigt höll stadig kurs-
och inte lät sig rubbas av vare sig förödelse eller mirakel.
Sådan handlingskraft är oftast det som lyser starkast-
och lyfter en individ till att vara något mer.
Kanske är det därför hjältar sällan slutar efter sin första seger.
Först Gonzalo, sen Jacobo och bröderna Mendoza.
Ingen av dem har kommit hem.
Ers Majestät, jag befarar att vi inte kan blunda för det mer.
Den nya världen är förlorad.
Omöjligt. Mina soldater är segerrika och min flotta okuvlig.
Vilken nation är det som stjäl mina territorier?
Vem vågar sätta sig upp mot mig?
Vem?!
Ni måste vara drottningen.
Jag har sett er på mynt.
Ni har mist några skepp.
Hur vågar ni hota mig?
Vid mitt eget hov?!
Jag är inte ute efter er tron.
Världen är rik och blomstrande-
mycket rikare än Hennes Majestät kan föreställa sig.
Men varken ni eller vi har rätt att göra anspråk på den.
Vi tror att vårt välmående är beroende av ert välmående.
Er magi skrämmer inte mig.
Det har ålagts mig att härska över ert folk.
Det innebär att allt jag tar, allt jag gör anspråk på...
Sätt ner mig! Jag befaller er att sätta ner mig!
Vi ska sluta fred, annars har ert folk ingen framtid.
Kahhori och hennes folk använde Himlavärldens mirakel-
för att sluta fred med sina grannar.
Bravo...
Men deras stora strid hade bara börjat.
Världsfred på rekordtid, det ska nog hålla i sig...
Men jag ska hålla mig till ämnet. Jag heter Stephen Strange-
och jag har sökt efter dig länge.
- MARVEL STUDIOS TACKAR KANIEN'KEHÁ: - KA, MOHIKANSTAMMEN, FÖR HJÄLPEN MED AVSNITTET.
Översättning: Karl Hårding