Asgårds mareridt er det samme i mange virkeligheder.
Ragnaroks flammer.
I dit univers betroede Odin Tesserakten -
til en landsby på jorden efter at have opnået fred.
Men i dette univers gik Asgård til i flammer, før han nåede det.
Jeg er Asgårds undergang.
Nej!
Ødelæggelsen af Asgård skabte nye undere af en enkelt glød fra fortiden.
Tesserakten overlevede Ragnarok -
og fandt et nyt hjem i en ny verden.
Tid.
Rum.
Virkelighed.
Det er ikke blot en lige linje.
Det er en prisme fuld af uendelige muligheder, -
- hvor ét enkelt valg kan forgrene sig i uendelige virkeligheder -
- og skabe verdener, som adskiller sig fra dem, du kender.
Jeg er Beskueren.
Jeg skal føre jer gennem disse vidtstrakte nye virkeligheder.
Følg mig, og tænk over spørgsmålet ...
... "hvad nu hvis?"
Kom med!
Wáhta, skynd dig!
Kahhori, ikke så hurtigt. Jeg er næsten ...
Jeg venter.
- Tak. Jeg er bare ... - Kom nu.
Kahhori!
Jeg trænger til en puster. Og vand.
Og helst meget af det.
Jeg ville nok ikke drikke vandet heromkring.
Kahhori, vi må ikke gå tæt på den gamle kampplads.
Det sagde de ældste.
Stedet er forbandet.
Det er forbandet, fordi ingen rensede det efter al blodsudgydelsen.
- Slap af og lyt. Du kan høre dem. - Dem?
Søen besidder en stor kraft.
Den er stærk nok til at føre os til Himmelverdenen.
Folk kæmpede om kontrollen over søen, -
men den burde have forenet dem.
Forenet dem? Søen spiste mennesker!
Store, stærke mennesker gik ud i søen, og så ...
Den forbudte sø ... er en pøl.
Nej, det kan ikke være den.
Hvad er der så forbudt ved den? Der er jo ænder.
Torden?
Landsbyen ...
Uhyrer.
- Løb! - Kom tilbage! Efter dem.
Kom nu, hurtigt! De løb den her vej!
Spred jer!
Efter dem! Kom nu!
På bakken! Lad dem ikke slippe væk!
- Se! Herovre! - Hvad er det?
Kom.
Du havde ret. Det er sandt.
De ældste tog fejl.
- Søen var ... - En lokkesø. Med lokkeænder.
- Hvad gør vi? - Gem dig.
De kan ikke være nået langt.
- Nogen spor efter dem? - Jeg har vist fundet det, vi leder efter.
Kom frem!
Hey!
- Fik du hende? - Ja.
Rolig, rolig.
Velkommen til Himmelverdenen.
Efter Asgårds fald fik Tesserakten et nyt liv blandt Kahhoris forfædre.
Da terningen smadrede, blev der udløst en uhæmmet rumstens-energi, -
og dens kraft blev overført til søen.
Krigere, eventyrere og andre ædle stammefolk forsvandt i vandet -
for aldrig at vende tilbage.
Grådighed og sorg udløste en frygtelig kamp mellem de lokale stammer.
Til sidst blev der stiftet fred, -
og søens blodtilsølede bred blev betragtet som forbandet -
og afskrækkede alle fra at vende tilbage til den.
Alle på nær én.
- Hvordan kan det lade sig gøre? - Det blå lys, du faldt igennem ...
Dets ånd trænger ind i alt ... vandet, jorden og planterne.
Når vi spiser deres ånder, indtager vi også noget af dets kraft.
Bare det at være her vil forandre dig.
Hvordan? Hvad? Hvem er du?
Okay, lad os tage det bagfra. "Hvem?" Jeg hedder Atahraks.
- Jeg hedder Kahhori. - Hyggeligt at møde dig.
"Hvad?" er ret fantastisk.
Og "hvordan?". Du faldt gennem portalen i søen.
Den forbudte sø.
Er den forbudt nu? Ja, det er nok meget fornuftigt.
Mange mennesker forsvandt i den sø, da jeg var barn.
Heriblandt min fætter. Men se, han er her.
- Hej med dig. - Hej!
Tak ... men jeg er nødt til at tage hjem.
Hjem! Min landsby! Vi blev angrebet.
- Wáhta! - Kahhori, du kan ikke ... Kahhori!
Vi havner i dette paradis.
Vi ældes ikke. Vi dør ikke.
For det er meningen, at vi skal være her. For altid.
Navnet er Rodrigo Alfonso Gonzolo.
Og i dronning Isabella af Spaniens navn -
er jeg kommet for at gøre krav på ungdommens kilde.
Jeg har hørt jeres legender. I frygter det her sted.
Frygter dets kraft. Ungdommens kilde. Jeres "sø".
Den forbudte sø?
Hvor er den?
Hvor?
- Comandante! - Hvad vil I?
Vi har fundet den.
- Landet vil hjælpe dig, Kahhori. - Godt, så kan det få mig hjem.
Jeg ved godt, du ikke har lyst til at være her, -
men der var en grund til, at vandet førte os hertil.
Mærk ånden på dette sted.
Prøv selv at se, hvad der sker.
Du er godt nok lærenem. Hvilket stof er du gjort af?
- Ulv. - Ja, det skal nok passe.
Jeg har selv noget skildpadde i mig.
Der er så meget, vi kan udrette med disse kræfter.
Hvordan kan du fortælle mig, at der er grænser for dem?
Mange har forsøgt at komme væk. Ingen har haft held til det.
Portalen er uden for rækkevidde.
Så gjorde de ikke deres bedste.
- Eller måske blev dette sted deres hjem. - Det bliver det ikke for mig.
Held og lykke.
Rekorden er 14 trin, men vinden er lidt stærk i dag.
Det her er ikke et paradis. Det er et fængsel.
Kahhori.
- Jagten! - Jagten?
Det er lige noget for dig!
Pralhals.
Det der er den største skat på denne klippe.
Planterne er mange år om at vokse op, -
så frugten fyldes med en enorm mængde af klodens ånd.
"Jager" vi frugt? Hvorfor plukker vi den ikke bare?
Det er da ikke sjovt.
Vær forsigtig. De er knotne, når de vågner.
Bare rolig, ingen klarer det første gang.
Velkommen til den nye verden.
Kahhori! Man skal hoppe over dem, aldrig være foran dem.
Kom nu, Kahhori! Vis os, hvad du kan!
- Hvordan stopper man? - Det gør man bare. Stop!
Hun er hurtig!
Okay, alle sammen. Hvor mange fik vi?
- Fire herovre. - Kun tre.
- 12! - 12? Flot.
Vent. Hvor er Kahhori?
Se!
Det var sjovt. Nu kunne jeg godt spise noget.
Jeg er sulten.
Fint.
Kahhori.
Vores navne besidder ånden og styrken fra dem, der havde dem før os.
Og dit, Kahhori, er blevet bedre efter din sejr i dag.
Langt om længe. Ungdommens kilde.
Mine loyale soldater.
Hvem vil være de første til at mærke udødeligheden?
Nå? Føler I jer yngre?
Det håber jeg, vi kommer til. Mine knæ tager stadig livet af mig.
Hvad? Kom op med det samme! Kom op!
- Luis, kom nu! - Hjælp mig!
Hurtigt!
Nej!
Dette sted er forbandet. Jeg vil have dem alle lagt i lænker.
Og så rejser vi tilbage til Spanien!
Forestil jer, hvilken skat der gemmer sig bag den slags magi.
En formue venter os. Lad våbnene!
Kahhori. Er det her sted stadig et fængsel?
Ned!
For Spanien!
Hvad? Løb, løb!
- Hvad har du gjort ved mit folk? - Kahhori.
Nej! De uhyrer angreb min landsby!
- Hvad har du gjort ved ham? - Hjælp!
Lad os lige tale ...
Nej. I har alle været væk fra knoglerne af jeres forfædre alt for længe.
Vandet fik jer hertil.
Dette lands ånd gjorde jer stærke og gav jer gaver.
Men I er blevet magelige og har glemt jeres ophav. Jeg kan ikke glemme det.
Ikke når vores folk lider.
Kahhori. Landet vil hjælpe dig.
Selv på et sted med sådanne mirakler ...
... vil jeg altid have mit folks bedste for øje.
Jeg vil hjælpe hele mit folk. Også jer.
Men I vil sidde fast her for evigt, medmindre I lærer at handle.
Jeg vil kæmpe. Hvem er med mig?
- Atahraks? - Krig, Kahhori? Vi er ikke en hær.
Vi har et anderledes liv her og er fri for alt det.
Det har I, men det har mit folk ikke.
De har brug for, at vi er modige.
Jeg har tænkt mig at bekæmpe uhyrerne og redde alle dem, jeg kan.
Kahhori, vent ...
Hvis I er værdige til dette sted, slutter I jer til mig.
En heks. En heks! Skyd hende!
Dan en linje!
Til kanonerne!
Skyd heksen!
- Rolig. - Atahraks?
Alt det, du sagde, var sandt, så vi fulgte efter.
- Wáhta? - Kahhori. Du kom tilbage.
Og jeg har taget venner med. Det er vores folk, Wáhta.
Se godt efter. Vær vidne til deres gerninger.
Husk deres ansigter.
Vi får brug for nogle nye sange om i dag.
Tordenvæsener.
Og din søster er den modigste af alle.
Mange historier opstår ud fra et valg.
Men Kahhoris sejr skyldtes ikke blot, at hun valgte den rigtige vej.
Nej, den skyldtes hendes overbevisning, for hun forblev tro mod sin kurs -
og var urokkelig stillet over for både hærgende fjender og mirakler.
Det er tit den slags beslutsomhed, der gør stærkest indtryk.
Det er det, der gør et menneske til noget særligt.
Og det er måske derfor, helte sjældent holder inde efter deres første sejr.
Først Gonzolo, derefter Jacobo og Mendoza-brødrene.
Ingen er vendt tilbage.
Høje dronning, vi kan ikke længere lukke øjnene for det.
Du har mistet den nye verden.
Umuligt. Mine soldater er de bedste. Min flådestyrke er overlegen.
Hvilken nation modsætter sig mine krav? Hvem tør udfordre mig?
Hvem?
Du må være dronningen.
Jeg så dit ansigt på en mønt. Du mistede nogle skibe.
Truer du mig? I min egen tronsal?
Jeg er ikke ude efter din trone. Verden er rig.
Rigere, end du kunne forestille dig.
Men hverken du eller jeg kan gøre krav på den.
Vores velbefindende er afhængigt af dit velbefindende.
Din magi skræmmer mig ikke.
Jeg er bestemt til at herske over dig og dit folk.
Og det betyder, at det, jeg tager, og det, jeg gør krav på ...
Sæt mig ned! Jeg befaler det!
Vi må indgå fred. Ellers vil der ikke være nogen fremtid for dit folk.
Kahhori og hendes folk brugte Himmelverdenens mirakler til at opnå fred.
Bravo.
Men deres største kamp er kun lige begyndt.
Verdensfred på rekordtid. Det skal nok holde. Men nu til sagen.
Jeg hedder Stephen Strange, og jeg har ledt længe efter dig.
MARVEL STUDIOS VIL GERNE RETTE - EN STOR TAK TIL KANIEN'KEHÁ: - KA, -
MOHAWKERNE, DER HAR BIDRAGET TIL DETTE AFSNIT.
Oversættelse: Brian Christensen