- Ser ni måltavlan? - Knappt. Den rör sig snabbt.
Tillstånd att angripa. Den får inte nå USA: s luftrum.
Uppfattat. Vapen aktiverade.
- Träff! Objektet störtar. - Var då?
Vad i...?
Är det ett barn?
Inte vilket barn som helst. Peter Quill.
En son av jorden och stjärnorna, vars kval och förlust-
nu hotar förstöra den värld han en gång kallade sitt hem-
och hela universum på samma gång.
Tid.
Rum.
Verklighet.
Det är ingen linjär bana.
Det är ett prisma av ändlösa möjligheter...
...där ett beslut kan förgrenas ut i ett oändligt antal verkligheter...
...och skapa andra världar.
Jag är Väktaren.
Er vägvisare i denna myriad av nya verkligheter.
Följ med mig och fundera över frågan...
"Tänk om?"
Sex månader tidigare skickades Ravagers att röva bort Peter Quill från hans värld.
Men kidnapparen kunde inte förmå sig att överlämna honom-
utan uppfostrade honom som sin egen.
Så brukar i alla fall berättelsen vara.
Men i den här verkligheten ändrade sig aldrig Yondu-
så han överlämnade Peter till hans far, celestialen med namnet Ego.
De här behöver du inte mer, Peter.
Inte när det finns så mycket annat att leka med.
Ego kallade det Expansionen.
En gammal dröm att omforma universum i sin avbild.
Med sin son vid sin sida hade han makten han behövde för att förverkliga den.
Kosmiska underrättelsetjänsten har spårat honom genom otaliga solsystem.
Alla förintade i en våg av rymdstrålning inom 24 timmar efter hans ankomst.
- Jag som tyckte min grabb var jobbig. - Tony har tåga.
Den här killen har en kärnvapenarsenal i ådrorna.
I så fall vet jag inte om någon på jorden kan stoppa honom.
Ingen enskild, men ett team bestående av vår lilla planets främsta.
Har du glömt kalla kriget?
We are the world -tramset lirar inte utanför MTV.
Pojken borrade sig igenom Manhattan på några minuter, Howard.
I den takten klarar sig inte planeten en dag. Vi behöver hjälp.
Okej, vilka har vi?
Det finns ingen grönsak.
Potatischipsen är grönsaken.
Allvarligt?
- Skulle inte du vara vetenskapsman? - Skulle inte du gilla potatischips?
Hank, lägg inte på.
För att vara geni, Stark, är du rätt trögtänkt.
Vill du inte snacka, så visst. Men sätt på teven.
- Va? - Pappa, du ska nog se det här.
...tågstationen och delar av city...
- Skicka planet. - Jag ligger steget före.
Typiskt.
Gumman, vill du följa med pappa till jobbet?
Jobbar du här?
Nej. Jag gjorde det förut, men inte nu längre.
Det här är så coolt!
- Det är nog illa om de ringde in oss. - Foster! Nu vet jag att det går åt skogen.
Alltid lika trevligt, Hank. För snål för barnvakt?
Du vet mycket väl att hon inte har nån annan, på grund av det här stället.
Vi kan väl spara striden till slagfältet?
- Wow! Vem är killen i rustning? - Kung T'Chaka från kungadömet Wakanda.
De brukar undvika globala angelägenheter, men...
- Utomjordingar? - Just det.
Ett nöje, ers höghet. Er far var en stark bundsförvant i kriget.
Ja, han donerade ju vibranium.
Som vi tillverkade en sköld av och slarvade bort. Men i övrigt gick det bra.
- Vem bjöd in kommunisterna? - Gorbatjov vill inte att målet når Moskva.
Så han skickade Vintersoldaten, världens skickligaste mördare.
Han är så lik honom, Howard. Han liknar Bucky.
Jag har hört ryktena. Men även om de stämmer, är vår vän borta sedan länge.
Och vi har viktigare saker att tänka på.
Satelliterna visar oroväckande hög rymdstrålning i fiendens kölvatten.
Han är på väg mot Coney Island.
Om vi inte slår ut honom omedelbart kan ingen bo på östkusten på 50 år.
Kan vi ens nå honom i tid? New York är långt från Mojaveöknen.
- Inte i min kärra... - Dr Wendy Lawson, flygvapnet.
Hon leder vår forskning kring tesserakten.
Uniformen ser inte ut som flygvapnets.
Nej, den är från kreernas rymdstyrka.
- Va? - Lång historia. Jag förklarar på vägen.
Toppen, vi har en kattman, en rymdbrutta, en jätteman.
"Tyst men dödlig." Trevligt.
- Och du får bli Gnällspiken. - Jag menade bara...
Spänn fast dig, Gnälle. Den här fågeln kan axa.
Grabben bjuder på show.
Träffa en anka och vinn ett pris!
Härifrån ser han inte så farlig ut.
Skenet kan bedra, ers höghet.
Ledaren för en teknisk supermakt som låtsas vara u-land borde inse det.
Rimlig poäng.
Hur ser det ut, Lawson?
Jag är på nedslagsplatsen. Säkrar kapseln nu. Alla i position?
Slappna av. Jag tar perimeterskyddet.
Har du dopat dig, Foster? Tidigare blev du högst 6,40.
Jag gjorde några justeringar. Är det världens undergång får man satsa stort.
Om ni två har slutat mäta så ser jag målet.
Han verkar roa sig på en karusell.
Kan du isolera honom bör du kunna fånga honom i fotonnätet.
Ni fixar fällan. Jag sköter grabben.
Och du vill inte ha förstärkning?
Äh, jag är toppen med ungar.
Vad är det, grabben? Kryper det i dig?
Okej. Panther, redo med sömngeväret.
Jag driver honom mot er.
Ansluter snart. Hans avancerade teknik tar nån minut att knäcka.
Motstånd gör bara saken svårare, min unga vän.
Det gick mindre bra.
Jag har honom.
Åh nej...
Lite hjälp...?
Avvakta, Dråparn. Om kuben sprängs har vi ingen planet kvar att rädda.
- Tack, bjässen. - Så lite.
Hörni... Problembarnet på ingång.
Nån som har en plan?
Jag har en. Reträtt.
Kom igen...
Då drar vi.
Kom igen!
Vem fasen är det där?
Wow... Är det verkligen du?
Om du syftar på din undergång så är svaret ja.
Typiskt... Jag trodde att du var snubben från Van Halen.
Jag... Van vadå?
Jotunheim föll först. Därefter Asgård.
En efter en föll de nio världarnas arméer för pojkens händer.
Tills denna värld, jorden, var allt som fanns kvar.
Har du kommit så långt har du förstås en plan?
Celestialens groddplanta. Ego använder dem för att sprida sin essens i universum.
Jag hittade jordens på väg hit, i ett visst Missouri.
Så det är så han gör. Han äter planeterna.
Groddplantorna är stubinen till Egos expansion, och den måste han tända.
Av barnet! Det är därför han är här.
Då kör vi plantan i avfallskvarnen. Problemet löst!
Fel. Plantan skyddas av en slöja av kosmisk energi.
Endast någon med celestialt ursprung kan tränga igenom den.
Som tur är har vi en sån i fångenskap.
Den här kan du!
Kom igen.
Inte?
- Pinsamt... - Men låten är cool.
Det är en av mammas favoriter. Eller det var det i alla fall.
- Min mamma älskade den också. - Är det hennes Walkman?
Du håller i den rätt hårt.
Hade jag kvar min, hade jag också gjort det.
Du verkar inte så farlig med tanke på var du kommer ifrån.
- Vad är det för fel på Missouri? - Missouri? Pappa sa utomjording.
Ge mig en corn dog och kalla mig Springsteen, för jag är born in the U.S.A.
Varför skulle jag annars flyga 10 000 ljusår för att komma hit?
I ett skepp utan bandspelare dessutom. Jag vill bara hem.
Säkerhetsöverträdelse på fängelseavdelningen.
Var är mina partiklar? Var är Hope? Och mitt passerkort?
Tack, pappa.
Helt galet!
Jag såg en busstation en bit bort. Därifrån kan du ta dig vart du vill.
- Och jag vill att du tar den här. - Aldrig! Det var ju din mammas.
Det är långt till Missouri, och hon skulle vilja att jag delade med mig.
Tack, Hope.
- Jag står i skuld till dig. - Hope!
Jag tror att de är här nere.
Hope, tack och lov! Har han gjort dig illa?
Peter, gjort mig illa? Han är ett barn som jag.
- Jag försökte hjälpa honom hem. - Till hans hemplanet?
Nej, till Missouri.
Ni gör ett stort misstag. Det är inte Peters fel, utan hans pappas.
Han är en utomjordisk rymdgud eller nåt.
Visst - skyll på den frånvarande fadern, precis som min son.
Vi måste leta rätt på din vän. Sa han något mer om vart han skulle?
Det tar för lång tid. Jag letar upp pojken och förintar både honom och plantan.
Vi har liksom ett team här, Blixtpojken.
Och jag har liksom en plikt här, Mustaschmannen.
- Att låta pojken möta asgårdsk rättvisa. - Vilket innefattar...?
Prygel i evighet, pålspetsning, lättare lemlästning. Det vanliga.
- Nej, vi måste studera honom. - Vi måste döda honom.
- Han är ett hot även utan plantan. - Titta, han kan tala.
Och tänka sig, han förespråkar mord.
- Rätt förutsägbart. - Men hans logik är riktig.
Så länge pojken lever är planeten inte i säkerhet - vilket vi skulle säkerställa.
Just det. Ni är här för att göra det rätta.
Peter förtjänar också vår hjälp.
Ska jag säga vart han skulle? I så fall får du lova att hjälpa honom.
Du vet att mamma hade gjort det.
Peter.
Peter...
Varför hör han mig inte?
Varför kan jag inte kontakta min son?
Enligt loggen blev farkosten angripen av en fiendekombattant-
och ådrog sig sedan katastrofal skada.
- Var då? - På jorden.
Då får jag tydligen själv avsluta det han påbörjade.
Hördu Åskar, är det där meningen?
Plantan vaknar. Dess herre nalkas.
Vi får besök. Ännu ett utomjordiskt skepp är på gång att landa...här utanför.
Sablar...
Det är väl pappan, då. Tjejen hade rätt.
Den som hade det på en T-shirt...
Vi har fullt upp med en celestial. Hur ska vi klara två?
Det finns ett wakandiskt ordspråk från tiden innan stammarna enades.
"Man kan bara vinna ett tvåfrontskrig genom att hålla sig undan fienderna."
- Så...? - Klarar vi inte båda, får de möta varann.
Du ser väl grabben, Lawson?
Den kosmiska strålningen är i alla fall inte jordisk.
Plocka in honom, redo för strid.
Han kan vara vårt enda hopp att stoppa farsan.
Är verkligen pojken beredd att slåss mot sin egen far?
- Vad? - Du är inte förälder, va?
Ni har tagit något från mig. Jag vill ha det tillbaka.
Inte så länge jag har luft i lungorna!
För Asgård!
Nån luft kvar där, kompis?
Ge mig plantan, så är allt över.
Och "allt" betyder "vi"? Inte en chans.
Om du har kommit för att förgöra oss lär du bli väldigt besviken.
Förgöra er? Nej, nej. Jag har kommit för att rädda er.
Genom att växa och sprida ut mig över allt som finns-
tills varje del av er består av mig.
- Inget man ser varje dag. - Toppen...
Och om ni inte ger oss det som är vårt...
...så tar vi det ifrån er!
Eld!
Låt oss dansa.
De kommer!
- Va...? - Vid Odens skägg!
- Jag måste satsa större. - Sänk honom!
Vi kan hålla ut ett tag, men Egos styrkor kommer.
Ni måste få iväg plantan!
Ett jobb för vår egen terminator.
Basen till Vintersoldaten. Hör du mig?
Vintersoldaten, hör du mig?
Jag håller ner honom med gravitations- kontrollen, men du måste kuva honom.
Det är en åttaåring, Lawson.
Ska han hjälpa oss, måste vi få honom att vilja det.
Amerikanerna har hittat målet.
Utmärkt. Är du redo att fullfölja?
Hej, killen. Jag är Hank, Hopes pappa. Hon har berättat mycket om dig.
Det är inte jag som gör det här, utan han.
Han kan ta sig in i mitt huvud.
Vad har ni att komma med?
Jag kan inte...
Kom då!
Jag tänkte att om jag kom tillbaka hit, skulle jag inte känna mig så ensam.
Men utan mamma känns det inte ens som mitt hem längre.
Du har målet inom skotthåll.
Skjut. Skjut!
Retirera, soldat. Jag bröt radiokontakten med din härskare.
- Det är bara du och jag. - Det finns inget jag.
Alla enheter, fall tillbaka!
Jag förstår hur det känns.
Sen vi miste Hopes mamma har vårt hem inte heller varit sig likt.
Och ärligt talat, inte jag heller.
Smärtan, ilskan, ensamheten... Man kan nästan drunkna i allt.
Men jag har hållit mig flytande.
Det går om man tar emot hjälpen.
Du ser bara en måltavla i pojken. Jag ser en framtid.
Det liv han kan få, allt gott han kan göra.
- Jag ser det i dig också. - Du känner inte mig.
Steve Rogers gjorde det. Och den vän han älskade skulle aldrig skjuta.
Vi har ett stort problem.
Ser du det här, Stark?
Fiender på ingång, Howard!
Följ med oss tillbaka, Peter. Snälla du.
Bli en del av vår familj.
Snälla Bucky...
Vad säger du, killen?
Bucky!
- Hank, Lawson... Fick ni grabben? - Ja.
- Han behövs här. - Uppfattat.
Femtio år senare, och Captain America räddar fortfarande mig.
Intrång på basen. Fly!
Nej! Plantan!
Om ingen fiskar upp plantan är det kört.
- Jag kommer inte loss! - Nej!
Vi klarar det inte.
Någon måste stoppa den!
- Ja! - Ja!
- Perfekt tajming, Wendy. - Hoppa, Gnälle.
- Vi tog den! - Hoppas du har rätt, grabben.
Peter? Du lever!
Och du verkar ha hamnat i dåligt sällskap.
Det är mitt hem. Och mammas hem. Jag kan inte bara låta dig förinta det.
Det är den dödlige i dig som talar. Men med tiden kommer du att förstå-
att allting dör...utom vi.
Hur kan du säga så? Du sa att du älskade mamma.
Och det gjorde jag.
Men om hon levde skulle Expansionen, syftet med vår existens, aldrig bli av.
Så jag gjorde vad jag måste. Precis som du måste göra nu, Peter.
Dödade du mamma?
Nej, nej... Jag fattar, du är upprörd.
Men du vet att du inte är mäktig nog att förgöra mig.
- Det stämmer. Men du är det. - Peter...
Och med den här kommer en del av dig alltid att leva i mig.
Innerst inne har jag nog alltid vetat att du skulle bli en besvikelse.
Du är människa, trots allt!
Faktiskt, farsan, så kallar mamma mig Star-Lord.
Peter!
Ja!
Peter?
Det är bara ett recept, du klyver ingen atom.
Att klyva atomer är mycket mer intuitivt.
Denna amerikanska dekokt är förvånansvärt läcker. Vad heter den?
- Lightöl...? - Så exotiskt. En till!
Den här lilla gynnaren heter Goose. Jag tänkte att ni ville ha henne.
Tack, men jag är mer hundperson.
Peter! Säg inte nej till en gratis katt.
- Nåt nytt om "Tyst men dödlig"? - Han är nånstans.
- Betyder det att vi bör låsa om oss? - Jag tror inte det.
Nånting nådde fram i Missouri.
Vintersoldaten må finnas kvar, men han har nog Bucky Barnes i sällskap.
Vad lustigt...
Många tack till era alla för detta prima gästabud.
Men jag måste bjuda er farväl.
Efterrätten då? Hank har bränt vid en paj.
Pojken förintade Egos kroppsliga form, men hans planet lever.
Och universum får inte frid förrän jag hämnas dem vi har förlorat.
Bjuder du inte med oss, Åskbroder?
Har Guldlock kanske glömt bort att vi liksom har ett team här?
På med dräkterna då, team.
Översättning: Magnus Lässker Svensk Medietext