Välkommen till Xandar, en plats där turen förr eller senare tar slut.
Även för Yondu.
Nån gjorde det här mot honom.
Men frågan är vem.
Kliv åt sidan, menig Nebula.
De riktiga poliserna är här.
En yrkesbrottsling som fick vad han förtjänade. Inte mig emot.
Jag vill ha brottsplatsen städad inom en timme.
Så fallet är löst?
Slödder från Svarta orden ska inte lära mig att sköta mitt jobb.
Jag har lämnat orden.
Jag har förtjänat mina stjärnor här, precis som du.
Nåt problem, menig?
Det här är Xandar. Problem är allt vi har.
Jag förstår.
Sätt fart! Inom en timme, sa jag.
Tid.
Rum.
Verklighet.
Det är ingen linjär bana.
Det är ett prisma av ändlösa möjligheter...
...där ett beslut kan förgrenas ut i ett oändligt antal verkligheter...
...och skapa andra världar.
Jag är Väktaren.
Er vägvisare i denna myriad av nya verkligheter.
Följ med mig och fundera över frågan...
"Tänk om?"
Allt sökande efter frälsning utgår från mörker.
Så var det även för Nebula.
Det här är ett universum där Ronan Anklagaren förrådde Thanos.
Den maktgalne titanen mötte sin överman.
Och i fallet tog han med sig Nebulas syster.
Jag var på drift bland ruinerna av mitt förflutna.
Tills nån såg ljuset inom mig.
Med medkänsla och vänlighet erbjöd Högsta Nova mig en väg framåt.
Ta min hand.
Jag avlade Nova Corps ed.
Sök ljuset. Var ljuset. Vik aldrig av från dess väg.
Föga anade jag att vi hade vår mörkaste tid framför oss-
när mannen som ödelade mitt första hem gav sig på mitt nya.
Ronans styrkor gick till anfall och Xandars undergång var nära.
Högsta Nova fattade ett desperat beslut.
Starta sköldgeneratorn.
Hon kapslade in Xandar i en ogenomtränglig planetsköld-
som i 50 år skulle förhindra att han kom åt planeten.
Xandar var räddat tills vidare. Men till vilket pris?
Det har gått fem år och isoleringen har lockat fram det värsta i oss alla.
Men hur hopplöst det än är, så har jag avlagt en ed.
Garthan Saal och hans lakejer ödslade tid på att söka efter mördarens vapen...
...när de borde ha sökt...
...efter offrets.
Yondu och jag hade ett gemensamt förflutet och gemensamma minnen.
Minnen som jag kunde utnyttja.
Du och jag, Nebby, vi är ett riktigt bra team.
Du och jag, Nebby...
Vad nu...?
Vad var det du blev insyltad i, Yondu?
Inga träffar?
Jag beklagar. Ritningarna finns inte i något av Xandars arkiv.
- Inte ens i skuggnätverket? - Svar nej. Tack för er förfrågan.
Nöjet var på min sida.
Pågående upplopp! Skicka två patruller till Xandarian-köpcentret.
Beklagar, det är strömavbrott i södra staden.
Jag hörde att du var på Yondus mordplats, Nebula.
- Jag vet att ni kände varandra. - Det stämmer.
Han hade ett brokigt förflutet, men var aldrig genomrutten.
Inte du heller.
Du vågade satsa på mig. Det glömmer jag aldrig.
Jag litade på dig då, och jag litar på dig nu.
- Ma'am? - Byt till en säker kanal.
Klart.
Xandar är hotat. Yondu hade samröre med mörka krafter på frammarsch.
Stämmer det, har Xandar bara till gryningen på sig.
Jag hittade en sak på mordplatsen.
Jag vet inte vad det är, men Yondu verkar ha offrat sitt liv för det.
Det var tack vare dina instinkter jag rekryterade dig, Nebula.
Följ dem. Använd alla medel som behövs.
Annars befarar jag att Xandar inte får nån mer soluppgång. Är ordern uppfattad?
Räkna med mig.
Har du fullmakt?
Jag är Groot.
Nej!
Hej. Är bossen här?
Vid höginsatsbordet, men han ogillar att bli störd när han har flyt.
Hej, Howard.
- Du... - Hur går affärerna?
Världen rämnar och jag driver ett kasino. De går strålande!
Hämta lite tilltugg till den spegelblanka kvinnan.
Eller käkar du bara megabyte?
Tar du aldrig ledigt?
- Då så, ge chefen lite utrymme. - Men ditt flyt, Howie...!
- Mindy... - Förlåt då.
Kom tillbaka sen.
Om du har pilen gissar jag att Yondu har blånat för gott.
Han offrade sitt liv för att skydda det här.
Inte illa...
Jag har kollat ritningarna mot alla arkiv på Xandar, men utan framgång.
Du är insyltad i allt, Howard. Vad vet du om det här?
Snacka om hemligheter...! Det här är stora grejer, Nebby.
Vad är det?
- Vad är det? - Det frågade jag.
- Du är snuten. - Det är därför jag frågar.
Hur ska jag veta det? Vilken dårfink vet vad nåt sånt där är?
En datakärna från en stadstäckande stordator. En B-42, tror jag.
Jag trodde inte det fanns såna kvar.
- Hur vet du det? - Jag vet allt möjligt.
- Jag är mer än bara en fager nuna. - Jag upprepar: Vad fan?!
- En datakärna? Vad finns i den? - En salig röra.
Renhållning, metadata, obetalda p-böter, trafikstatistik-
källkod till sköldgeneratorn och faktiskt en diskho.
- Backa lite. - P-böter?
- Inte det. - Trafiken?
- Nej, det andra. - Källkod till sköldgeneratorn?
Bingo.
- Nån försöker visst ta ner planetskölden. - Vem skulle vilja göra det?
Nån som bereder väg för en invasion.
Jag måste ta mig in och förstöra koderna.
Är du säker på det här?
Det är inte alla som kommer ut igen från såna där ställen.
Han menar att många som ger sig in slutar som döda.
För alltid.
Döda för alltid.
Jag fortsätter utredningen, vart den än för mig.
Om jag skulle ta mig in i stordatorn-
behövde jag nån med erfarenhet av att knäcka säkerhetssystem.
Nån som hade hackat xandariska system förut.
- Vilken intern gäller det? - X2357.
Är ni medveten om riskerna med att vistas på en korrigeringsanstalt?
Ja.
Avsäger ni er era rättigheter-
och är medveten om att det som sker här är på ert ansvar?
Jag avsäger mig alla rättigheter.
Menig Nebula.
Yon-Rogg.
Du kör fortfarande samma stil, ser jag.
- Du känner mig. Inget lull-lull. - Sannerligen inte. Det var inte i går.
Jag har bråttom och behöver nån som kan knäcka xandariska säkerhetssystem.
- Och då tänkte du på mig? - Jag grep dig ju för det.
Men stannar du hellre här är jag öppen för rekommendationer.
Du först.
Varning: säkerhetsöverträdelse i cellblock D.
Jag upprepar: säkerhetsöverträdelse.
- Så det här var din plan? - Vad tror du om mig?
Bemöda dig inte. Jag har inaktiverat katapultstolarna.
- Jaha, vart ska vi? - Nånstans där vi inte är inbjudna.
- Har inte du avlagt en ed? - Det är så här jag håller den.
Säger du det? Det ser inte ut som det.
Du behöver inte förstå, bara leva upp till ditt rykte.
- Där tar vi oss in. - Jag har inga verktyg med mig.
- Vi hade kunnat bli ett bra team. - Knappast.
2 200 våningar ner, det är långt att gå.
Jag fritog dig inte för att få höra självklarheter.
Jag menar bara att vi inte behöver lägga hela natten på det.
- Varför stannade du? - Ett kabelbrott.
Lite tidigt på kvällen för att bränna kretsarna, va?
Datakärnan är där inne.
- Prata med mig, raring... - Inser du hur löjligt det där lät?
Det finns inga kugghjul att lyssna efter.
Jag vet, jag ville bara få tyst på dig.
Kärnan överhettas.
- Var det här din listiga plan? - Vad tror du om mig?
Hoppas du gillar att jobba i vatten.
En xandarisk datakärna...
Imponerande.
Inga portar, inga hårddiskar, inga kontrollpaneler...
Du har gjort ditt. Nu tar jag över.
Rör inget.
Cyberorganism av Omegaklass detekterad.
Ska du säga.
Kompatibilitet bekräftad.
Vad var det jag sa?
Upprätta anslutning.
Anslutning initierad.
Påbörja nedladdning.
Nedladdning slutförd.
- Radera källfiler. - Källfiler raderade.
Utloggning initierad.
Den där källkoden har nog jag mer användning för.
Jag trodde inte att det här skulle bli så enkelt.
Du har tappat stinget.
Utloggning avbruten.
Systemfel. Systemet överhettas.
Kritiskt systemfel.
Förresten behöver du inte oroa dig för Xandar.
Ronan har storslagna planer för planeten.
Du...!
Jag visste att explosionen inte var nog. Hon har alltid varit en överlevare.
Ja... Vi tar hand om det.
Det var en fälla.
Du gav mig Yondu-fallet och ledde mig mot sköldkoderna-
för att möjliggöra en invasion.
Du svor att försvara Xandar!
Och vad har det gett oss? Vår värld rämnar.
Folk sliter varandra i stycken. Det här kan inte fortgå.
Ibland finns det ingen skam i att kapitulera.
Ingen skam? Och vad mer?
Ronan har lovat att jag får behålla tjänsten om jag samarbetar.
Det behövdes en cyborg för att komma åt datakärnan.
- Sen mindes jag att jag ju rekryterat en. - Du har utnyttjat mig.
Du är en maskin. Vad hade du väntat dig?
Fimpa henne. Och smält ner delarna när ni är färdiga.
Dags att avsluta det här.
Det där överlever ingen. Vad säger du, chefen?
Vi är klara här.
Menig Nebulas tjänstgöring är avslutad.
Störta Nova Corps! Befria Xandar!
Du har gått vilse, Nova-kräk.
- Där har du! - Se dig för!
- Påse! - Groot.
Men påsen håller, för den är gjord av sten.
Vad är det för oväsen?
Nebula! Hur mår du?
Jag kände knappt igen henne.
Jag kunde säga "vad var det jag sa?", men du minns knappast.
Jag mår bra. Jag behöver bara nåt att dricka.
Och vapen. Och en arm.
Vad ska man göra för att få betjäning här?
Man hör hur processorerna klickar.
Stenhögen har rätt, Nebby. Du är helkvaddad.
- Vi kan inte ens pantsätta reservdelarna. - Jag sa att jag mår bra.
Det här är illa.
De där ska ju aldrig ge vinst.
Välkommen tillbaka till de levandes skara.
Jag började fundera på vad jag skulle sjunga på begravningen.
Jag mår bra. Men de där vapnen...?
Vadå vapen? Även om jag hade tunga vapen-
proffsgrejer, garanterade att döda, vilket jag inte påstår att jag har-
skulle det skada affärerna.
Högsta Nova hjälper Ronan att invadera.
- Hur blir det för affärerna? - Affärerna rullar på.
- Xandars folk blir lidande. - Då dricker de mer.
- Utskänkningstillståndet ryker. - Nej!
Sten, sax, påse, gör er stridsklara. Det är happy hour.
Jag är Groot.
Då så, nu ser vi coola ut.
Förlåt, men får vi göra så här? Det känns som en gråzon med vapnen.
Byggnaden är genomsökt. Vi är ensamma här.
Då sätter vi igång.
Jag har lovat Ronan att öppna skölden till gryningen.
- Mallgroda. - Det kallas stil. Pröva det.
Jag har faktiskt bandana!
Ofattbart!
Jag är Groot!
Nebula.
Högsta Nova. Nu sätter jag stopp för det här.
Du kommer för sent. Koderna är uppladdade.
Skölden öppnas.
Ronan är redan på väg in i atmosfären.
Du kan inte stoppa det. Men det är inte för sent att byta sida.
Jo, det tror jag nog.
Skölden stängs.
Va?!
Skölden krossar skeppen!
Koderna... Du spelade dubbelspel mot mig.
Trippelspel, faktiskt.
Jag förutsåg Yon-Roggs drag, så jag justerade koderna.
Oss maskiner emellan, du vet.
Hur kunde du veta?
Sök ljuset. Var ljuset. Vik aldrig av från dess väg.
När du sa att jag skulle lösa det här med alla medel-
visste jag att du brutit eden.
Men det här smärtar ändå.
Det är över, Högsta Nova. Jag griper dig. Jag griper er alla.
Vi får väl se.
Ursäkta mig ett litet ögonblick.
Visst är du en storskurk?
Nej då!
Men han är det.
Aj... Jag borde ha stretchat först.
Full fart härifrån!
Ta min hand.
- Varför bytte du inte sida? - Jag har avlagt en ed.
Du har förstört allt!
Sökandet efter frälsning utgår ofta från mörker.
Men är man bara enveten, tror på sig själv och håller kursen-
kan man hitta fram till ljuset.
Minsann, här står ju supernovan själv.
Du sprängde både skölden och inkräktarna i luften.
Tack vare dig kan planeten komma till liv igen.
- Och ditt utskänkningstillstånd är säkrat. - Inte illa på en kväll.
På återseende, ankan.
Översättning: Karl Hårding