Det tog Sara lång tid att komma över Pepe.
Men hon var en väldigt stark kvinna.
Jag har bara sett Sara ledsen när Pepe dog.
När Pepe dog försvann leendet nästan helt från hennes ansikte.
Saras ögon var inte desamma, trots att hon inte grät.
Jag märkte en förändring efter min pappas död.
Min pappa var länken som förenade allt.
Vår familj, mamma, vi, allt.
Mitt liv skulle ha förändrats mycket om jag hade stannat på Mallorca.
Jag var verkligen rasande på mamma.
"Varför skiljer du mig från ön?"
Hon var modig nog att åka till Madrid och säga:
"Jag kan inte fortsätta här." Och flytta till en plats,
där hon kanske inte var helt bekväm, för att ta hand om sina barn.
Nu sätter jag mig in i mammas situation och säger: "Bravo."
Att lämna vårt liv på Mallorca, villan i Na Burguesa, var inte lätt.
Så hon var tvungen att jobba och vara Super-Sara, och det klarade hon,
för hon var en stor skådespelerska. Hon var verkligen en skådespelerska.
Kom igen, tystnad på inspelningsplatsen, vi kör. Redo?
-Var hon som en Fenix? -Ja.
Hon var väldigt stark. Super-Sara, en superkvinna.
"De har letat efter mig i flera dagar.
De kan inte hitta mig, eftersom mina krafter hindrar dem.
Jag är en mutant. Jag är Super-Sara.
Jag är förföljd och förtalad utan anledning.
För det är jag som bestämmer."
Allt hon gjorde Var för världens bästa
Men hon väcker ett djupt hat
Det är ren avund Hon är missförstådd
Vilket liv
För hon var och är Den som bestämmer
För hon var Och kommer alltid att vara
Super-Sara
För hon var Och alltid kommer att vara
Super-Sara
DEL TRE VAD I HELA FRIDEN ÄR DETTA?
-Sara Montiel. -Sara Montiel.
90-talet var lite komplicerat för alla Saras väninnor,
och för henne själv, på grund av musiken och filmerna,
allt som gjordes på den tiden, var väldigt annorlunda jämfört med innan.
Det som har hänt har hänt.
Allt vi har är nuet.
Den idén, som är så typisk i showbusiness och stjärnsystemet,
att man alltid måste vara aktiv, hade Sara redan.
Sara!
Super-Sara!
Jag har upptäckt att polisen
Har letat efter mig i flera dagar
Och de kan inte hitta mig Eftersom mina krafter hindrade dem
För det är jag
Jag
Som bestämmer
För det är jag
Jag är Super-Sara
Jag är ett stort fan av Saras popperiod,
som började med ett album som heter Purísimo Sara.
Jag har turen att få samarbeta med några fantastiska unga kompositörer.
Hon följde med i tiden och återuppfann sig själv.
Hon återuppfann sin repertoar med hjälp av den tidens moderna ungdomar.
Albumet innehåller låtar skrivna av Sabina...
Kompositörer som José María Cano från Mecano...
-...Canut. -Carlos Berlanga, en begåvad man.
Albumet sa: "Ni är alla väldigt moderna, men jag är ännu mer."
Vi dansade till "Macho" från Purísimo Sara.
När koreografen ringde mig sa jag:
"Det kan inte vara sant. Jobba med Sara?"
Sara var en popdiva under sex, sju år.
Hon var som Madonna på den spanska scenen.
Jag har en kul historia.
Koreografen förberedde en rutin med alla dansare runt henne.
Det fanns en schäslong.
Vi dansade och var tvungna att komma närmare henne.
Jag tänkte: "Låt oss respektera hennes utrymme."
Hon stoppade oss och sa: "Nej, nej. Jag är Sara, rör vid mig."
Hon lyfte benet och vi tänkte, "Få se vem som tar på hennes ben."
Underbart, underbart.
Hon var alltid orädd.
Hennes samtida kanske hade sina tvivel,
men Sara tog steget fullt ut.
"Mamma, varför gör du inget med bacalao?"
Jag sa: "Ja, jag har tre bacalao-låtar."
-Men bacalao, bacalao... -Spansk techno.
Sara, gör "bacalao-dansen", är du snäll.
Ta den, ta den. Kör, kör.
Applåder. Ja, señor.
Det här är nutidens rytm.
Varför blicka bakåt och dröja vid det förflutna? Vi lever i nuet.
Bra artister är de som är före sin tid.
Såklart.
Du är en klassisk kvinna som hänger med i tiden.
Idén om stjärnsystemet,
att man alltid måste göra något,
även för att man gillar det, den hade Sara.
Det vittnar också om hennes enorma intelligens.
Hon såg det när ingen annan gjorde det.
Jag skulle säga att hon är en av de få som i många årtionden
burit peruker, och alltid väldigt överdrivna.
Hennes naglar var självklart väldigt långa.
Jag målar naglarna, för jag är så modern.
Hon satte nagel-trender. Jag fick det från mormor och henne.
Jag åker till New York och London hela tiden,
och då ser jag att målade naglar är högsta mode.
Hon hade gröna naglar, eller satte strass på dem.
Sen kom Rosalía och en rad internationella artister.
-Jag har strass på dem. -Jaså? Får jag se?
Små strasstenar.
Hon gjorde som hon ville. "Vad känner jag för att göra idag?
Jag känner för att ta på mig den här turkosa grejen
och täcka det här med det mest extravaganta glittret,
så att jag kan blända alla ännu mer."
Allt trendigt inom smink idag,
som contouring, hur man får ögon att se större ut, eyeliner, kattögon,
hade Sara Montiel gjort sen 60-talet.
Det är en tidlös stil.
Kim Kardashian eller Monica Bellucci skulle kunna ha den nu.
Man vet vad man gillar och hur man vill se ut.
Sara visste alltid exakt hur hon ville se ut.
Det var därför hon alltid tog upp de berömda strumpbyxorna i intervjuerna.
-Är det ni? -Självklart.
Ni skrämde mig.
Det är för att du alltid använder de där strumpbyxorna.
De berömda strumpbyxorna.
Så där bär man dem inte.
Strumpbyxorna sätts över kameran. De trollar bort rynkorna.
I 40 år tog hon med sig dem till inspelningarna och vi skrattade.
Hon var en pionjär av filter.
Vi dansare var ungefär 15 år yngre.
Vi såg ut som bäbisar.
Det är den förhistoriska FaceApp.
Det är AI, för hon var "en jävla ikon".
Hon var väldigt smart.
I Fernando Schwartz och Ana Siñeriz program
hade hon strumpbyxor över huvudet, som en rånare.
Strumpbyxorna är mycket viktiga, för de döljer mina rynkor.
Folk förstår inte hur rolig hon var och hennes sinne för humor.
Sara skrattade alltid åt sig själv.
Hon ser fantastisk ut, tack vare skönhetsoperationen.
Av allt mitt överblivna skinn gjorde jag några läderplånböcker.
Det är typiskt för Saras humor.
Hon gjorde en smart parodi på sin operation.
Vid den tiden var plastikkirurgi på allas läppar.
Hon bröt mot normerna även där.
Hon var så stor att hon kunde driva med sig själv.
Så när du vill uppnå en liknande skönhet, men inte densamma...
-Ta på dig strumpbyxorna. -Sätt dem över kameran, så får du se.
-Tack, Sara Montiel. -Tack.
Sara Montiel var en mycket tacksam karaktär för pressen.
Speciellt under hennes tid som tv-stjärna.
Hon kom på idén att hon själv skulle vara showen.
Vi såg Sara Montiel räddas från en eldsvåda.
Tack vare dem, okej?
Det var alldeles fullt av rök.
Vi har till och med sett Sara Montiel sjunga i ett fängelse.
År 1995, vid 67 års ålder, poserade hon för tidningen Interviú igen.
Hon var redan en dam, som man säger i USA, i en viss ålder,
som inte bar behå och hade djupa urringningar,
och på anmärkningar svarade hon: "Jag ser fantastisk ut".
"Varför ändras när man är nöjd med sig själv?
Jag har många paljetter, så mycket smink jag vill,
och jag går vart jag vill."
Hon tänkte aldrig på hur gammal hon var.
Det har redan kritiserats.
För jag har själv gått igenom det.
Hon är för gammal för Interviú.
Vad håller hon på med? Adopterar barn och gör dessa shower?
Många kvinnor som är kända för sin skönhet
och för att vara erotiska legender blir inte skonade för att de åldras.
Äldre kvinnor döms ibland hårt av allmänheten.
Titta på din frisyr, den är hemsk.
Självaste Freddy Krueger ryser när han ser Saras naglar.
Hon är upprörd, men jag hade inte låtit min mamma gå ut så.
Det gör verkligen ont att se en artist bli trakasserad,
bli illa behandlad, som artist gör det verkligen ont.
Sara gick ut offentligt utan smink. Var inte rädd.
Genomskinliga kläder när man är överviktig
är ingen bra idé, det ser hemskt ut.
De visade ingen nåd. Sara fick aldrig bli gammal.
Dessutom fick hon kritik för att inte ha en perfekt figur
och för att inte ha ett rynkfritt ansikte.
Är du inte medveten om att dina fans inte ser på dig som förut?
"Att åldras med värdighet", vilket är en äcklig term i sig,
innebär att personen måste åldras på det sätt du vill.
Inte färga håret,
ingen plastikkirurgi, inga genomskinliga toppar.
Jag har burit genomskinliga toppar i 30 år.
Detta var ytterligare ett exempel på manschauvinistisk okunnighet.
Mycket förlöjligande.
Man lyssnar på gamla program
och tänker: "Hur kan en programledare prata så där?"
Hon borde låsa in sig hemma
och undvika att gå på nattklubbar och se löjlig ut.
"Hur kan hon fortfarande ha de klänningarna?"
"Kommer Sara Montiel upp på scenen? Hon har gått upp 20 kg."
Hon är lite fylligare.
Låter du dem prata om dig så?
Den värdighet som krävs av kvinnliga stjärnor när det gäller att åldras
är inget annat än ännu ett fängelse som åläggs dem.
Vad gjorde Sara?
Hon fortsatte att delta i tv-program,
där de ofta inte skrattade med henne, utan åt henne.
Men hon visste alltid hur man hanterade det på ett skickligt sätt.
Ni journalister är så...
-Vad då? -Gudomliga.
Sara gjorde uppror mot det, eftersom hon aldrig gömde sig.
Hon hade den arbetsmoralen: "Det här är jobbet som ska göras nu,
den showen och det språket." Så hon gjorde det.
En stjärna? Jag är en stjärna.
Efter att ha levt ett passionerat liv befann hon sig i ett tråkigare skede.
Hon älskade tidningar, och en dag tittade hon i Hola
och såg Joan Collins på omslaget...
med en affärsman som var 35 år yngre än hon. Underbart.
Många stjärnor har gjort det. Liza, Elizabeth Taylor...
Elizabeth Taylor går in på rehab, träffar en byggarbetare
och gör honom till en av sina män.
De gifte sig med någon
som plötsligt dök upp i deras liv, det var överraskande.
Hon tog allt som hände i världen,
blandade ihop en bra cocktail och sa: "Nästa gång är det min tur."
Hej, Sara. Som du kan se har jag stött på Cari här.
Det är en dröm som jag inte trodde skulle bli sann.
Jag menar att träffa människor som känner dig personligen.
Mina föräldrar tog med mig för att se dina filmer.
Jag blev verkligen imponerad
av den enorma skönheten på bioduken.
Sen dess har Sara Montiel alltid varit min idol.
Hon sa att hon lärt känna någon på internet.
Hon sa: "Pedro, jag är kär." Jag trodde inte på det.
Vem skulle du tillägna din sista cuplé?
Jag skulle tillägna den till mannen som jag träffade på nätet.
Skojar du?
Sara var en pionjär på Tinder.
-Brinnande passion på internet. -Ja, man måste hänga med.
Men han är ju så ung.
Tony var ett stort fan.
Han var en filmfantast, ett fan i ordets alla bemärkelser.
Hon sa att hon hade en pojkvän.
En fantastisk kubansk kille, mycket yngre än hon,
men som tog hand om henne och skulle vara med henne livet ut.
Jag tror verkligen att historien om Tony Hernández var sann.
Han undervisade i film på Havannas universitet,
och beundrade hennes karriär.
Vem gillar inte att känna sig sedd? Det var så de fann varandra.
Visa mig den kubanska cigarren.
Sara var ensam och när hon fick den typen av uppmärksamhet från Tony
kastade hon sig genast över honom, som att greppa efter halmstrån.
Mycket bra, mycket bra.
Alla vi, hennes vänner, var där för henne.
Jag förstod deras relation helt och hållet.
Hennes barn hade blivit äldre.
Hon sa: "Jag ska ha sällskap och vara lycklig."
Hon sa till mig med de här orden:
"Jag vill inte vara ensam, för jag känner mig ensam.
Den här mannen avgudar mig, respekterar mig och älskar film."
Sara kände sig förstådd, som om den mannen kände till hennes förflutna,
och framför allt kände hon sig inte ensam.
Hej då.
Zeus och Thais fruktade att relationen med Tony Hernández
skulle skada deras mammas rykte.
Mina barn har en framtid, men det har inte jag. Jag har nuet.
Båda deras behov tillgodosågs. Kärleken man kan ha till sin idol
och den som vill ha kärlek,
eftersom hon saknar den tillgivenhet som måste komma från en man.
Jag ska leva i nuet till fullo.
Vet du vad "till fullo" betyder? Till fullo.
Det kanske inte är bra för en,
om personen inte älskar en, även om man tror det.
Man kanske måste hamna på botten för att inse det.
Det har hänt mig. Mamma bad mig vara försiktig,
jag sa: "Det är lugnt." Men det gick illa.
När hennes barn sa att det var han eller dem och flyttade hemifrån
gjorde det väldigt ont i henne.
Faktum är att hennes barn inte accepterade det, och hon led mycket.
Framför allt minns jag stressen hon kände när hennes barn flyttade.
Hur dåligt hon mådde, hennes desperation.
Jag förstår verkligen hur hennes barn ser på saken.
Jag hade också flyttat. Jag hade flyttat.
Thais har sagt att hon inte känner sig bekväm med relationen.
Jag har varit änka i tio år
och jag behöver inte förklara mig för någon,
inte ens för mina barn, om jag gifter mig eller inte,
eller om jag gifter mig med en krokodil eller med en mula.
Och hon sa: "Vad skulle hända om jag gifte mig?"
"Du måste publicera det i Hola,
och sälja det för en förmögenhet."
Hon sa åt mig att inte berätta för någon,
då skulle jag förlora ensamrätten.
Ett riktigt bra scoop.
Sara hade allt klart med tidningen Hola,
men hennes planer grusades
när domaren som skulle viga dem backade ur 24 timmar innan.
De åker till tingshuset i Majadahonda.
De tror att ingen vet. Två vittnen följer med.
Vad händer? Nyheten läcker ut via ett tv-program.
Sara Montiel och Tony Hernández är här för att gifta sig.
Vi kommer att bekräfta detta inom kort.
Media dök upp vid tingshuset.
Det fanns även åskådare, Saras fans...
De kommer ut var för sig. Sara kommer ut först.
Sara, hur mår du?
-Du har precis gift dig, eller hur? -Vad? Vad i hela friden är detta?
Sara myntade århundradets första meme.
-"Vad händer?" -"Vad i hela friden är detta?"
Vad i hela friden är detta?
Vi ska ordna papper för att gifta oss imorgon eller på måndag.
För här är det omöjligt att både dö och gifta sig.
Man behöver en massa papper.
När vi gick ut bröt helvetet lös.
Tony kom ut några minuter senare.
De hade bytt kläder eftersom de visste att pressen var där.
Ursäkta. Tony, ett ögonblick bara.
Jag kom bara för att hämta ett dokument som kommit från Kuba.
Tvillingtornen inleder seklet, och sen kom hennes bröllop.
-Länge leve bruden och brudgummen! -Viva!
Hon var så smart! Hon lyckades få exklusivitet.
Det var så smart. Vilken stjärna.
Ni hittar bara på saker.
-Grattis till bröllopet. -Men vi har inte gift oss!
Historien skulle bli en fantastisk film.
Makeupartisten gömmer sig i bagaget,
med rödaktigt, platt hår, och lurar hela Spanien.
-Tack så mycket, Sara. -Tack, Sara.
-Självklart har hon gift sig. -Länge leve brudparet!
Hon insisterade på att jag skulle vara best man, men jag var skeptisk.
Genom den makt som tilldelats mig av konstitutionen
och artikel 51, paragraf 1 i civillagen,
förklarar jag härmed Antonio Noel och María Antonia förenade i äktenskap.
Ta på er ringarna.
Hon sa: "Du är som en bror för mig, ingen från min familj kommer.
Alla är emot det, mina barn är emot det."
Hon kände sig ensam. "Snälla."
Den bilden blev bra, vi ska ta en lika igen.
Den skulle vara den bästa.
Den bilden blev bra.
EXKLUSIVT: SARA MONTIELS OCH TONY HERNÁNDEZ BRÖLLOP
Varför behöver Sara Montiel 20 miljoner pesetas?
Inte 20, inte 50.
Du behöver inte det, du har aldrig sålt något i hela ditt liv,
och jag tror inte att din man behöver det när han är med dig.
Så vi är gamar. Och vad äter vi?
Varför matar du oss?
Den exklusiva bevakningen av hennes bröllop skadade henne verkligen.
Det är inte värdigt att ljuga som du och Tony har ljugit för allmänheten.
-Jag har ett gudomligt gift. -Ja, ja.
Jag tror att hela situationen var negativ för Sara,
för utöver hennes sinne för humor
framstod hon som någon som var oärlig.
Det var inte hennes fel, det var medias fel.
De smutskastade hennes rykte och gjorde narr av henne.
De förstod inte att Sara ville stå i rampljuset.
Lögnare! Lögnare!
-Frågor... -Det där lilla fingret.
Plötsligt klickade det,
allt förändrades och Sara blev, tyvärr,
en karikatyr av vad hon hade varit under många år.
Publiken buade ut Sara Montiel.
-Nej, ursäkta. Ursäkta. -Jag var med på inspelningen.
-Aldrig! Aldrig! -Du kom...
Vi var alla väldigt orättvisa mot Sara Montiel. Även jag själv.
Vi har alla utnyttjat den här kvinnan. Alla.
Regissörer, tv-program, tidningar...
Hon var med i så många tv-program och tidningar som visade upp relationen
att Sara blev en vardaglig person.
Varför skulle hon stanna hemma de sista åren av sitt liv
och hindra nya generationer från att se henne på tv?
Som alla de andra. De har alla använt pressen.
Plötsligt, i den mest hjälplösa delen av den hemska tredje akten,
kommer en ängel från himlen, nämligen MTV, och räddar henne.
Underbart.
-"Underbart." -"Underbart."
"Jag ska göra en global reklamfilm med MTV.
De ville att Madonna skulle göra det, men de valde mig."
Då säger man: "Tack, universum, någon förstod mig."
Sara Montiel var ansiktet utåt för European Music Awards.
Varken Jennifer Lopez eller Madonna.
Det är väldigt häftigt att en tv-kanal som MTV
bestämde sig för att välja Sara...
att vara med i den videon.
Det väckte uppståndelse i Spanien,
för här är vi så avundsjuka hela tiden.
Vi kritiserar och driver med trendsättare.
Alla kan säga "underbart", men Sara säger det med konstnärlighet.
Underbart.
Var du en bra mamma i det här fallet?
-Självklart. -Din dotter har det kämpigt.
Och har dina barn aldrig bett dig sluta göra bort dig?
Saras stora beslut vid ett tillfälle var att sätta sina barn först.
Hon kunde inte leva med att hennes barn inte pratade med henne.
Hon insåg att äktenskapet var absurt och inte kunde hålla en dag till.
Jag sa till honom att jag ville ha tillbaka mina barn,
eftersom Tony inte har uppfyllt sin roll som make till mig.
Han ville inte bo här i Madrid.
Jag sa att vi måste skilja oss, vi kan inte fortsätta leva så här.
Jag kände mig ensam, utan barn, utan honom och utan någon.
Hennes kärlek som mamma övervann hennes kärlek som kvinna.
Som ung i en grupp,
som vuxen i ett par och i ålderdomen ensam.
Med eller utan barn. Varför? Livet driver en in i ett hörn.
Hemma är man ensam.
Ensamhet är positiv eller negativ, beroende på om den är självvald.
Den här kvinnan har gått igenom så mycket.
Folk fastnar ofta för karikatyrversionen av karaktären
när hon var på tv.
HBTQ-publiken glömde aldrig att hon hade varit en stor stjärna
som åkte till USA och erövrade världen.
Saritísima är den första HBTQ-ikonen i Spanien. Den allra första.
Tyvärr har HBTQ-gemenskapen haft det mycket tufft.
Vi kände empati med personens lidande.
Hon tillförde den där känslan av fantasi, glitter och paljetter.
HBTQ-världen har alltid gillat det. Titta bara på mig.
När homosexuella män attraheras av divor
är det inte för att vi vill vara dem,
utan för att vi ser i dem en spegling av den fantasivärld
och den glädjefyllda värld som vi ofta har blivit berövade.
Jag har sett Sara Montiel gå till gaybarer och säga:
"Vi hälsar på mina små fikusar. De behöver mig."
I Tyskland har de valt mig
till drottning över Tysklands gayvärld.
Att bli imiterad av homosexuella var det bästa som kunde hända en.
När HBTQ-publiken väl omfamnar en är de de mest lojala.
De var lojala, eftersom hon var lojal mot dem.
De beundrar mig. Jag är kompis med både männen och kvinnorna.
Sara var lite av en udda fågel.
Hon var en fri, sexuell kvinna som klädde sig annorlunda.
Precis som Jesus Kristus främjar kristendomen,
behövs Sara Montiel för populärkulturen.
Jag har gett bort några vackra klänningar,
och jag väntar på några vänner, dragartister, som ska...
Drag och klassisk transvestism inspirerades definitivt av Sara.
Vissa dragqueens har försörjt sig på att imitera Sara Montiel.
Deras show imiterade och återskapade Sara Montiel.
I rollen som Sara ser vi Carla Vanoni...
Men vilken av dem är den riktiga Sara?
...Margot...
Vi har Boro och Nino, riktigt bra dragqueens,
för hon älskade att bli imiterad.
Jag minns Sandra Montiel. Det var mest med henne jag jobbade.
Hon var mycket mer teatralisk.
Hon var en överdriven Sara.
De klär sig som jag, de sminkar sig som jag,
till och med bättre än jag.
Hon är själv en fantastisk dragqueen.
Saras smink, Saras kindben, Saras uttryck.
Inte rakt in i kameran, lite åt sidan, luta huvudet,
så där, raring.
HBTQ-samhället behöver dessa förebilder.
De inspirerar en att säga: "Jag ska leva mitt liv som jag vill."
Hon visste att det fanns en publik
och ett behov för den här typen av absolut fantasi.
Jag blir glad när jag ser Sara. Jag har så kul.
Vi har henne att tacka för en glad tid.
Jag älskade vad hon gjorde med Alaska, som att säga: "Jag är evig."
Det är helt säkert
Jag vägrar lyssna på dig En sekund till
Uppenbarligen
Det var av ren själviskhet,
vi beundrar henne för att hon är en del av vårt kosmos.
Sara behöver inte att vi försvarar henne.
För oss var det lyx att arbeta med Sara.
Två divor som slåss och drar varandra i håret.
De visste vad vi ville ha och levererade.
Den mest fulländade musan som någonsin funnits var Sara Montiel.
Sara gick från att vara allt hon var till en popikon.
I popuniversumet finns det väldigt få ikoner i Spanien,
och Sara Montiel är en av dem.
Du är bäst, Sara.
Och dessutom
har du lyckats bevara, eller till och med förbättra, ditt sinne för humor.
Det gör dig ännu större.
Du är så stor att vi måste lämna Spanien för att ge plats åt dig.
Paco, vänd inte ryggen åt mig. Vad är problemet?
Huka dig, Paco. Paco, ner på knä.
-Vad? -Ner på knä. Så där.
Hej, Paco.
Chefen för Sara Montiels företag står inför rätta idag,
anklagad för förskingring.
De yrkar på sex års fängelse
och ett uppskattat skadestånd på över 500 000 euro.
Alla trodde att Tony utnyttjade Sara.
Men ingen visste att personen som skulle skada Sara mest
var någon i hennes innersta krets.
Hennes barn var där. Det hela hände på ett sätt som...
När Pepe försvann, försvann allt annat också.
Hans representation, hans affärssinne, hans vägledning.
Min pappa kunde fixa allt. Mamma var bra på många saker.
Skådespeleri, sång, att presentera,
men inte när det gäller affärer och ekonomi.
I mer än 20 år har Tony varit artistens högra hand.
Han var hennes manager.
Efter att pappa dog trodde mamma att hon kunde lita på honom,
eller att han var den mest lämpliga att delegera till.
Pepe Tous tog in den här mannen i deras liv,
eftersom han var en nära vän till Pepe Tous administratör.
Alla i det hushållet litade på honom.
Det var svårt. Han var familj. Som om ens egen son rånar en.
Denna möjlighet att träffa er alla...
från olika delar av Kastilien-La Mancha.
En av orsakerna var när han sa till henne
att rådet i Kastilien-La Mancha var sen med betalningarna
och inte betalade.
Hon kände till rådets administration på högsta nivå.
Hon agerade och de svarade henne:
"Vad menar du? Vi har betalat allt i tid."
-Jag har stämt honom... -Ja.
...för förskingring.
Men du har fortfarande pengar för att leva bekvämt.
Han stal inte bara provisioner,
han tog hela bitar från Sara Montiels verk.
Åklagaren yrkar på sex års fängelse
och uppskattar att 350 000 euro har stulits eller förts över
från Sara Montiels bankkonton till hans egna.
Detta handlade inte bara om dålig ledning,
det var en planerad insats för att förskingra pengar.
Hennes högra hand i två decennier, hon gav honom befogenheter 2008
att förvalta hennes fastigheter och tillgångar.
Den här mannen gav henne blanka papper och hon skrev under dem.
Hon var van vid det.
Han var hennes förmyndare vid behov.
Jag är väldigt ledsen eftersom...
han var som en son för mig.
Sara, du har ångestattacker nuförtiden, eller hur?
Till slut dömde Madrids provinsdomstol
Francisco Fernández till två års fängelse och böter,
samt att betala 350 000 euro i skadestånd till Saras barn.
Ibland, när någon som står en nära sårar en så mycket,
är det bättre att tappa greppet om verkligheten.
Och hon, stackaren, gjorde inte det.
Det är synd, för jag tror att det var då mamma tappade sin styrka.
Annars hade hon levt mycket längre. Det är jag säker på.
Hon var djupt desillusionerad.
Hon förlorade många, men hon fann också andra.
Mot slutet hade hon goda vänner också.
Under sina sista år var hon min och Bibis groupie
på alla våra spelningar.
Hon kom så ofta att hon började festa med oss på Válgame Dios.
Jag tror att hon besökte oss så ofta
för att vi lyssnade på henne, gav henne äkta uppmärksamhet.
Vi tre satt vid ett stort träbord,
och allt eftersom kvällen gick
kom folk fram till oss och hon sa: "Kom, gör oss sällskap."
Jag älskade Sara, och Loles med. Det var så äkta och underbart.
Folk sa ofta: "Men hon är ju gammal och trött."
Nej, hon var bara deprimerad.
Tidningen Glamour ringde, och redaktören bad oss
att intervjua Sara Montiel.
Reportaget med Boris blev hennes sista reportage och fotografering.
Jag ville att hon kände sig älskad,
särskilt efter alla dessa år av smutskastning.
Jag gjorde i ordning ett rum, tog med den franska champagne Sara gillade,
Cohiba-cigarrerna hon gillade, rosor...
Alberto ägnade särskild uppmärksamhet åt dessa saker
och förberedde allt minutiöst.
Hon ligger halvnaken i sängen, med lakanen draperade så där.
Den här kvinnan är helt otrolig.
Jag ångrar verkligen att jag inte lyckades förstå
att Sara verkligen kunde ha blivit en vän till mig,
och att hon sträckte ut en hand för att göra det möjligt.
Jag tycker att vi är skyldiga henne mycket.
En hyllning, som inte har getts till henne.
Jag antar att vi i Spanien var orättvisa mot Sara.
Hon skulle ha velat ta emot fler hyllningar, som den i Miami.
I New York, till exempel, hyllades hon.
Sara Montiel avslutar sin USA-turné i New York.
Hon var även i Chicago och på University of Cincinnati,
där hon hyllades.
Hon behandlades orättvist.
Sara borde ha fått en heders-Goya.
Hon förtjänade det.
Hon var en pionjär.
Miljontals människor över hela världen har sett Saras filmer.
Akademin erkände inte det med en heders-Goya.
Det borde ha varit så lätt. Jag kan inte förlåta det.
Det verkade alltid som om allt rann av henne som vatten på en gås.
Men inte Goya-priserna.
Kom igen, det har inte funnits en representation av skönhet
utanför det här landet som varit viktigare än hennes.
Fan, ge henne en heders-Goya.
Hon är den som förtjänar det mest.
Kolla där borta, där kommer din mamma.
-Och din syster. -Var?
Mamma!
Jag minns att mamma satt och tittade in i väggen.
När jag gick hade jag en mycket märklig känsla, som om...
Jag visste att något skulle hända.
Och då är vi inte kvar här.
Och sen säger du: "Jag var med min mamma, pappa,
bror och farmor Fanny." Förstår du?
Och jag minns sms:et.
Min syster visste att jag hade tenta och skrev: "Mamma har dött."
Jag tog snabbt upp telefonen och ringde,
och de bekräftade det. Jag ville inte tro det.
Hon var med Ana, en nära vän till oss. Hon dog i hennes armar.
Min syster var hemma. De försökte återuppliva henne,
men hjärtattacken tog hennes liv på ett ögonblick.
För mig var dagen då Sara dog...
Jag tror att det var en av de värsta dagarna i mitt liv.
Några dagar innan ringde hon och bad mig komma.
Men livet kom emellan och vi fick aldrig till den där sista träffen.
Och sen mådde jag riktigt dåligt, riktigt hemskt.
Jag vet inte, det kändes som...
Du vet de där grejerna man inte förväntar sig. "Vad hände?"
Jag kunde inte reagera.
Hon dog inte för att hon var sjuk. Ja, hon var gammal.
Lika gammal som när vi träffades. Jag såg henne inte som en döende kvinna.
Något som var positivt, under omständigheterna,
var att hon dog plötsligt.
Hundratals fans tog farväl av Sara Montiel som den stora diva hon var.
På sätt och vis tog hon också farväl av dem.
Hennes likbil kördes längs Madrids Gran Vía till applåder.
Det var som om Madrid visste att de sa farväl till sin största stjärna.
Länge leve Sara!
Länge leve Violetera!
Jag blev väldigt rörd.
Det var då jag verkligen insåg hur betydelsefull Sara Montiel var.
Unga, barn, äldre, alla applåderade.
Som den institution Sara Montiel verkligen var.
Hon var mer än min mamma. En historisk person.
Jag stod ensam framför kistan en stund.
Hon hade en känslosam ungdom. Hon blev aldrig gammal.
Jag tog farväl på det sätt jag tyckte var rätt.
Det har varit underbart att bara få tillbringa en minut vid hennes sida.
För mig var det viktigt att vara där för att ta farväl
av en person som, utan att mena det eller vara något av allt det där,
har varit väldigt viktig i mitt liv.
Jag tycker att vi måste hedra denna fantastiska artist,
kvinna, människa och mycket bra mamma.
Och även en mycket kär vän.
Jag kom för att säga adjö, fler borde ha kommit.
Jag var ledsen, eftersom jag tyckte det var väldigt få bekanta ansikten.
Jag stötte på Loles och tre andra.
Myndigheter, andra yrkesverksamma, folkmassor på gatorna.
Spanien, som brukar hedra sina avlidna väl, svek henne.
Ett land som inte hyllar,
respekterar och säger adjö till sina största, största artister
verkar för mig mycket efterblivet och okultiverat.
Många saker sägs idag
för att unga människor inte vet vem Sara Montiel var.
Så vi har en förvrängd bild.
Sara var en av de mest betydande personerna i vårt lands filmindustri.
Omslaget i Hola tog hårt på många,
liksom hennes äktenskap med Tony Hernández.
Om det fick dem att gå vilse har de helt fel.
Kom igen, vet du vad Sara Montiel har gjort?
Är du medveten om det?
Eller ska du bara fokusera på Sara Montiels sista fyra år?
Framför allt måste vi alltid minnas
att Sara var den första spansktalande stjärnan.
En skådespelerska som Sara Montiel dör aldrig.
Sara Montiel är odödlig.
Det kan inte finnas någon annan som Sara.
Det är inte det att jag saknar någon som henne, det finns ingen som hon.
Att uppleva Sara Montiel är som att kliva in i en fantastisk dröm.
Drama, charm, känslighet, och framför allt
förmedlade hon en vilja att leva och en vilja att alltid gå vidare.
En person som har varit en del av vår historia,
av vår underhållningshistoria.
Tyvärr är mamma inte här, man inser värdet av saker när de är borta.
Jag tog också farväl av henne.
Antonia.
Hon kommer inte att bli bortglömd i framtiden.
Jag har känt tillgivenhet och kärlek för att jag är en Montiel,
och jag bär det med stolthet.
Hon var en fantastisk lärare som visade oss hur man njuter av livet.
Med frihet att göra vad man vill.
Hon var charmig, lätt att komma nära...
Jag hyser djup respekt, tillgivenhet och beundran för henne.
Jag knäböjer vid den damens fötter.
-Underbart. -Rör dig inte, Antonia. Rör dig inte.
Hon var min bästa vän. Jag älskade henne mycket. En unik person.
Vi älskade henne, vi minns henne.
Antonia Abad blir inte bortglömd så länge hon lever i våra hjärtan.
Mina tankar och mitt hjärta har alltid varit hos henne. Alltid.
Ära åt Sara Montiel.
Vilken fras skulle du vilja bli ihågkommen för?
Kort och gott, Sara Montiel.
Undertexter: Isabella Holmin plint.com