Det tok Sara lang tid å komme over Pepe.
Men hun var en veldig sterk kvinne.
Jeg har bare sett Sara trist da Pepe døde.
Da Pepe døde, forsvant nesten smilet fra ansiktet hennes.
Saras øyne var ikke de samme, selv om hun ikke gråt.
Jeg la merke til en forandring etter min fars død.
Faren min var limet som holdt alt sammen.
Familien vår, moren min, oss, hele pakka.
Livet mitt ville vært helt annerledes hvis jeg hadde blitt på Mallorca.
Jeg var virkelig veldig sint på moren min.
"Hvorfor skiller du meg fra øya?"
Hun var modig nok til å dra til Madrid og si:
"Jeg kan ikke fortsette her" og flytte til et annet sted
hvor hun ikke er 100 % komfortabel for å ta seg av barna sine.
Nå setter jeg meg i min mors sted og sier: "Bravo."
Å forlate livet vårt på Mallorca, i villaen i Na Burguesa, var ikke lett.
Så hun måtte jobbe og være Super Sara, og det klarte hun,
fordi hun var en fantastisk skuespiller.
Hun var skuespillerinne.
Kom igjen, stillhet på settet, vi filmer. Klare?
-Vil du si at hun var en føniks? -Ja...
Hun var veldig sterk. Super Sara, en superkvinne.
"Har lett etter meg i flere dager.
De klarer ikke finne meg fordi kreftene mine har stoppet dem.
Jeg er en mutant. Jeg er Super Sara.
Jeg blir forfulgt og baktalt uten grunn.
For det er jeg som bestemmer."
Hun gjorde alt for verdens beste
Men hun vekker et dypt hat
Det er ren misunnelse, hun ble misforstått
For et liv
For det var hun som bestemte den gang og nå
Fordi hun var og alltid vil være Super Sara
Super Sara
Fordi hun var og alltid vil være
Super Sara
KAPITTEL 3 HVA I ALL VERDEN ER DETTE?
-Sara Montiel. -Sara Montiel.
90-tallet var litt komplisert for alle Saras jevnaldrende kvinner
og for henne også, fordi musikken og filmene,
alt som ble laget på den tiden, var veldig annerledes enn før.
Fortiden er fortid.
Alt vi har, er her og nå.
Denne ideen, som er så typisk i showbiz og stjernesystemet,
at du alltid må gjøre noe, den hadde Sara allerede.
Sara!
Super Sara!
Jeg har oppdaget at politiet
har lett etter meg i flere dager
og de kan ikke finne meg fordi kreftene mine har hindret dem
Fordi det er meg, meg, meg som bestemmer
Fordi det er meg
Jeg er Super Sara
Jeg er en stor fan av Saras pop-periode,
som begynte med et album som heter Purísimo Sara.
Jeg er så heldig å få samarbeide med noen fantastiske unge komponister.
Hun følger med i tiden og gjenoppfinner seg selv.
Hun fornyet repertoaret sitt ved å bruke den tidens moderne ungdom.
Det albumet har sanger av Sabina...
Komponister som José María Cano fra Mecano...
-...og Canut. -Carlos Berlanga, en talentfull mann.
Albumet sa: "Dere er alle veldig moderne, men jeg er enda mer."
Vi danset til "Macho" fra Purísimo Sara.
Da koreografen ringte meg, sa jeg:
"Aldri i livet. Jobbe med Sara!"
Vi snakker om seks, sju år da Sara var en popdiva.
Hun var en diva på den spanske scenen.
Jeg har en morsom historie.
Koreografen laget en koreografi hvor alle danserne omringet henne.
Det var en sjeselong.
På et tidspunkt danset vi, og vi måtte komme nærmere henne.
Jeg tenkte: "La oss respektere henne og gi henne rom."
Hun stoppet oss og sa: "Nei, nei. Jeg er Sara, ta på meg!"
Hun løftet benet, og vi tenkte: "La oss se hvem som tar tak i beinet."
Fabelaktig, fabelaktig.
Hun var alltid uredd.
Hennes samtidige kan ha hatt sine forbehold,
men Sara tok spranget.
Mamma, kan du ikke lage en spansk bacalao-rett?
Jeg sa ja, jeg har tre Bacalao-låter,
-men Bacalao, Bacalao... -Spansk techno.
Sara, ta Bacalao-ruten, vær så snill.
Ta den, ta den! Gjør det, gjør det, gjør det!
Applaus. Ja, sjef.
Dette er øyeblikkets rytme.
Hvorfor tenke baklengs og gå til fortiden? Du er i nåtiden.
Gode kunstnere er de som er forut for sin tid.
Selvfølgelig.
Du er en klassisk kvinne som følger med i tiden.
Ideen om stjernesystemet,
at du alltid må gjøre noe,
og også fordi du liker det, Sara hadde det i seg.
Det sier også noe om hennes enorme intelligens.
Hun så det, mens andre ikke gjorde det.
Jeg vil si hun er en av de få som, i mange tiår
har brukt parykker som er veldig overdrevne.
Neglene hennes var tydeligvis veldig lange.
Jeg lakker neglene fordi jeg er veldig moderne.
Hun er en trendsetter innen negler.
Jeg tok det fra bestemor og henne.
Jeg drar hele tiden til New York og London,
og så ser jeg at fargede negler er i vinden.
Hun hadde grønne negler, eller strass på neglene.
Så kom Rosalía og en rekke internasjonale sangere.
-Jeg har strass på dem. -Ja? La meg se.
Små strass-steiner.
Hun gjorde som hun ville. "Hva har jeg lyst til å gjøre i dag?"
Jeg har lyst til å ta på meg denne turkise saken her
og dekke dette området med det mest ekstravagante glitteret
så jeg kan blende alle enda mer.
Alt som er trendy innen sminke i dag,
contouring, hvordan få øynene til å se større ut, eyeliner, katteøyne,
Sara Montiel hadde gjort siden 60-tallet.
Det er en tidløs stil.
Kim Kardashian eller Monica Bellucci kunne brukt den nå.
Du vet hva du liker og hvordan du vil se ut.
Sara visste alltid nøyaktig hvordan hun ville se ut.
Derfor insisterte hun på å nevne den berømte strømpen i intervjuer.
-Er det deg? -Selvsagt.
Dere to skremte meg.
Det er fordi du alltid bruker den strømpegreia...
Ja, den berømte strømpen.
Du bruker den ikke sånn.
Strømpen legges over kameraet. Den glatter ut rynkene dine.
Hun tok med strømpen til innspillinger i 40 år. Vi bare lo.
Hun var en pioner innen filtre.
Vi, danserne, var omtrent 15 år yngre.
Vi så ut som småunger.
Det er den forhistoriske FaceApp.
Det er AI, fordi hun var "et jævla ikon".
Hun var veldig smart.
På Fernando Schwartz og Ana Siñeriz' show,
kom hun med en strømpe på hodet som en raner.
Strømpene er veldig viktige, for da ser man ikke rynkene mine.
Folk kan ikke forstå hvor morsom hun var. Den utrolige sansen for humor.
Sara lo av seg selv hele tida.
Hun ser flott ut, takket være den nylige plastiske operasjonen.
Med alle hudrestene mine lagde jeg noen lommebøker.
Det er Saras sans for humor.
Hun laget en smart parodi på operasjonen sin.
På den tiden var plastisk kirurgi noe alle tenkte på.
Hun overskred grenser selv der.
Hun er så imponerende at hun gjør narr av seg selv.
Så når du vil ha noe som ligner, men ikke helt det samme...
Ta på strømpen.
Dekk til kameraet med strømpen, så skal du se.
-Takk, Sara Montiel. -Takk.
Sara Montiel var en svært populær figur i media.
Spesielt i TV-perioden hennes.
Hun kom på ideen om at hun selv skulle være showet.
Vi så Sara Montiel bli reddet fra en brann.
Takket være dem, ikke sant?
Alt var fullt av røyk.
Vi har til og med sett Sara Montiel synge i fengsel.
I 1995, i en alder av 67 år, poserte hun igjen for magasinet Interviú.
Hun var allerede en dame, som de sier i USA, i en viss alder,
som ikke brukte BH, og hadde dype utringninger,
og på kommentarer svarte hun: "Jeg ser bare utrolig ut".
Hvorfor endre seg når du er fornøyd med deg selv?
"Jeg bruker så mange paljetter og så mye sminke jeg vil,
og jeg går hvor jeg vil."
Hun tenkte aldri på hvor gammel hun var.
Det ble allerede kritisert.
Fordi jeg har gått gjennom det selv.
Hun er for gammel til å være med i Interviú.
Hva i all verden gjør hun adopterer barn, gjør disse showene?
Mange kvinner som er kjent for sin skjønnhet
og for å være erotiske legender, blir ikke tilgitt for å eldes.
Eldre kvinner blir noen ganger hardt dømt av offentligheten.
Se på den frisyren din, den er skrekkelig.
Selv Freddy Krueger skjelver når han ser Saras negler.
Hun er opprørt, men jeg ville aldri la mamma gå ut sånn.
Det gjør vondt å se en kunstner bli trakassert,
bli dårlig behandlet, for som kunstner svir det virkelig.
Sara gikk ut blant folk uten sminke. Ikke bli skremt.
Å gå med gjennomsiktige klær når du er kraftig,
er ingen god idé, det ser forferdelig ut.
De var nådeløse. Sara fikk ikke lov til å bli gammel.
Dessuten ble hun straffet for ikke å ha en perfekt figur,
for å ikke ha et rynkefritt ansikt.
Er du seriøst ikke klar over at fansen din ikke ser deg som før?
"Å eldes med verdighet", som er motbydelig, selve uttrykket
innebærer at personen må eldes slik du vil at de skal eldes.
Ikke farge håret, ingen plastisk kirurgi, gjennomsiktige topper...
Jeg har brukt gjennomsiktige topper i 30 år.
Dette var nok et eksempel på mannssjåvinistisk uvitenhet.
Mye latterliggjøring.
Du hører på programmer fra den gang
og tenker: "Hvordan kan en programleder snakke sånn?"
Hun burde låse seg inne hjemme,
og unngå å gå på nattklubber og gjøre seg til latter.
"Hvordan kan hun fortsatt bruke de kjolene?"
"Vil Sara Montiel kunne komme på scenen? Hun har lagt på seg 20 kg."
Hun har blitt litt rundere.
Lar du dem kalle deg det?
Den verdigheten som kreves av kvinnelige stjerner
når det gjelder aldring,
er bare nok et fengsel pålagt kvinner.
Hva gjorde Sara?
Hun fortsatte å delta i TV-programmer
hvor de ofte ikke lo med henne, men av henne.
Men hun visste alltid hvordan hun skulle håndtere det med letthet.
Dere pressefolk er så...
-Hva så? -Guddommelig.
Sara gjorde opprør mot det fordi hun aldri skjulte hvem hun var.
Hun hadde arbeidsmoralen: "Dette er jobben som skal gjøres nå,
denne TV-en og dette språket." Så hun gjorde det.
En stjerne? Jeg er en stjerne.
Etter å ha levd et så ihuga liv, hadde hun nådd et kjedelig stadium.
Hun elsket magasiner, og en dag så hun i magasinet Hola
og fikk øye på Joan Collins på forsiden av Hola...
...med en forretningsmann som var 35 år yngre enn henne. Utrolig.
Mange av stjernene har gjort dette. Liza, Elizabeth Taylor...
Elizabeth Taylor går på rehab, møter en bygningsarbeider
og gjør ham til en av sine ektemenn.
De ville gifte seg med noen
som brått dukket opp i livet deres, noe som er overraskende.
Hun tok alt som skjedde i verden,
lagde en veldig god cocktail og sa: "Den neste blir meg."
Hei, Sara. Som du ser, har jeg møtt Cari her.
Det er en drøm jeg aldri trodde skulle gå i oppfyllelse.
Jeg mener, å møte folk som kjenner deg personlig.
Foreldrene mine tok meg med for å se filmene dine
og jeg ble virkelig imponert
av den store skjønnheten på det store lerretet.
Siden da har idolet mitt alltid vært Sara Montiel.
Hun sa hun hadde blitt kjent med noen på nettet.
Hun sa: "Pedro, jeg er forelsket." Jeg trodde ikke på det.
Hvem vil du dedikere din siste kuplett til?
Jeg ville dedikere den til mannen jeg møtte på Internett.
Det går ikke an!
Sara var en Tinder-pioner.
-Lidenskap for internett. -Ja, du må følge med.
Men han er jo veldig ung.
Tony var en stor fan.
Han var en filmfantast, fan i ordets rette forstand.
Hun sa at hun hadde en kjæreste...
...en fantastisk kubansk fyr, mye yngre enn henne,
men som tok godt vare på henne og ville være med henne resten av livet.
Jeg tror historien med Tony Hernández var sann.
Han underviste i film ved universitetet i Havanna,
og beundret karrieren hennes.
Hvem liker vel ikke å føle seg sett? Det var slik de fant tonen.
Vis meg den kubanske sigaren.
Sara var ensom, og når hun fikk den typen oppmerksomhet fra Tony,
kastet hun seg straks over ham, som om hun grep etter halmstrå.
Veldig bra, veldig bra.
Alle vi, vennene hennes, var der for henne.
Jeg forsto forholdet deres perfekt.
Barna hennes hadde blitt eldre.
Hun sa: "Jeg vil ha selskap og være lykkelig."
Hun sa til meg, med disse ordene:
"Jeg vil ikke være alene, for jeg føler meg ensom.
Denne mannen forguder meg,
respekterer meg, og er en filmelsker."
Sara følte seg forstått, som om denne mannen kjente fortiden hennes,
og fremfor alt følte hun seg ledsaget.
Ha det.
Zeus og Thais fryktet forholdet til Tony Hernández
ville skade morens omdømme.
Barna mine har en fremtid, men det har ikke jeg. Jeg har nåtiden.
Begge fikk dekket sine behov.
Kjærligheten du kan ha til idolet ditt
og personen som ønsker kjærlighet
fordi de mangler den hengivenheten som må komme fra en mann.
Jeg skal leve i nuet til det fulle.
Vet du hva "til det fulle" betyr? Til det ytterste.
Det er ikke sikkert det gagner deg,
hvis personen ikke elsker deg, selv om du tror det...
Kanskje du må falle på trynet for å innse det.
Det har skjedd med meg. Mamma sa at jeg burde være forsiktig,
og jeg sa "det går bra", men de var ille.
Da barna hennes sa at det var enten ham eller dem, og dro hjemmefra,
kan jeg si at hun ble såret.
Faktum er at barna hennes ikke aksepterte det, og hun led virkelig.
Fremfor alt husker jeg hvor stresset hun var da barna dro.
Hvor dårlig hun følte seg, desperasjonen hennes.
Jeg forstår godt barnas synspunkt.
Jeg ville også ha dratt. Jeg ville ha dratt.
Thais har sagt at hun ikke føler seg komfortabel med forholdet.
Jeg har vært enke i 10 år
og jeg trenger ikke å stå til ansvar for noen,
ikke engang barna mine, om jeg gifter meg eller ei,
eller om jeg gifter meg med en krokodille eller et muldyr,
jeg bryr meg ikke.
Og hun sa: "Hva ville skje hvis jeg giftet meg?"
"Du må publisere dette i Hola,
og du må selge det for en formue."
Hun ba meg ikke si det til noen
ellers ville jeg miste eksklusiviteten.
En veldig god eksklusiv nyhet.
Sara hadde ordnet alt med magasinet Hola,
men planene hennes ble forpurret
da dommeren som skulle vie dem, trakk seg bare 24 timer i forveien.
De drar til tinghuset i Majadahonda.
De tror ingen vet noe. To vitner blir med dem.
Hva skjer? Nyheten blir lekket av et TV-program.
Sara Montiel og Tony Hernández er her for å gifte seg.
Vi bekrefter dette snart.
Pressen dukket opp på tinghuset.
Det var også tilskuere til stede, Saras fans...
De kommer ut hver for seg. Sara kommer ut først.
Sara, hvordan har du det?
-Du har nettopp giftet deg? -Aldri i livet. Hva er dette?
Sara skapte århundrets første meme.
-"Hva er det som skjer?" -"Hva er dette?"
"Hva er dette?"
Vi er her for å ordne papirarbeidet
så vi kan gifte oss i morgen eller mandag.
For her er det umulig både å dø og gifte seg.
Du trenger et hav av papirer.
Da vi gikk ut, brøt helvete løs.
Tony kom ut noen minutter senere.
De hadde skiftet klær siden de visste at pressen var til stede.
Unnskyld. Tony, et lite øyeblikk.
Jeg kom bare for å hente et dokument, som kom fra Cuba.
Tvillingtårnene markerte starten på århundret, og så kom bryllupet.
-Leve brudeparet! -Viva!
Hun er så smart! Hun fikk eneretten.
Det er så smart. Det er en stjerne.
Dere dikter opp ting...
-Gratulerer med bryllupet. -Men vi har jo ikke giftet oss!
Denne historien kunne blitt en utrolig film.
Sminkøren gjemmer seg i bagasjerommet,
med rødlig, glattet hår, og lurer hele Spania.
-Tusen takk, Sara. -Takk skal du ha, Sara.
-Selvfølgelig giftet hun seg. -Lenge leve brudeparet!
Hun insisterte på at jeg skulle være forlover, men jeg likte det ikke.
I kraft av den makt jeg er gitt ved grunnloven
og artikkel 51, paragraf 1 i borgerloven,
erklærer jeg Antonio Noel og María Antonia som ektefolk.
Vennligst ta på ringene...
Hun sa: "Du er som en bror for meg, ingen fra familien min kommer.
Alle er imot det, barna mine er imot det."
Hun følte seg ensom. "Vær så snill, kom."
Det bildet var bra, la oss ta det om igjen.
Det hadde vært det beste.
Det bildet ble bra.
EKSKLUSIVT: SARA MONTIEL OG TONY HERNÁNDEZ' BRYLLUP
Hvorfor trenger Sara Montiel 20 millioner pesetas?
Ikke 20, ikke 40, ikke 50.
Du trenger det ikke, Sara. Du har aldri solgt noe i hele ditt liv,
og jeg tror ikke mannen din trenger det for å være med deg.
Så vi er gribber. Og hva lever vi av?
Hvorfor gir du oss mat?
Det eksklusive bryllupet med Tony Hernandez såret henne dypt.
Det er ikke verdig å lyve slik du og Tony har løyet for offentligheten.
-Jeg har en guddommelig gift. -Ja, ja, ja, ja.
Jeg tror hele situasjonen var negativ for Sara,
for i tillegg til hennes sans for humor,
kom det fram en slags mangel på oppriktighet.
Det var ikke hennes feil, men medienes.
De prøvde å forringe imaget hennes, å gjøre narr av henne.
De skjønte ikke at Sara ville være i rampelyset.
Løgner! Løgner!
-Spørsmål... -Lillefingeren.
Plutselig sa det klikk,
alt forandret seg, og Sara ble dessverre
en karikatur av det hun hadde vært i mange år.
Publikum buet på Sara Montiel.
-Nei, unnskyld meg. -Sara, jeg var på det settet.
-Aldri! Aldri! -Du kom...
Vi var alle veldig urettferdige mot Sara Montiel, meg selv inkludert.
Vi har alle dratt nytte av denne kvinnen. Alle sammen.
Regissører, kulisser, magasiner...
Hun dukket opp i så mange TV-programmer
og magasiner som omhandlet forholdet,
at Sara ble en helt hverdagslig karakter.
Hvorfor skulle hun bli hjemme de siste årene av livet sitt
og hindre nye generasjoner i å se henne på TV?
Som alle de andre. De har alle brukt pressen.
Plutselig, i den mest hjelpeløse delen av den fæle tredje akten,
kommer en engel ned fra himmelen, som er MTV, og redder henne.
Vidunderlig.
-"Vidunderlig." -"Vidunderlig."
"Jeg skal lage en verdensomspennende reklamefilm med MTV.
De ville ha Madonna, men fikk meg i stedet."
Da sier du: "Takk, universet, noen forsto meg."
Sara Montiel var ansiktet for European Music Awards.
Verken Jennifer Lopez eller Madonna.
Det er veldig kult at en TV-kanal som MTV
bestemte seg for å velge Sara
til å delta i den videoen.
Det vakte oppsikt i Spania
fordi vi her er så misunnelige hele tiden.
Vi kritiserer og latterliggjør trendsettere.
Alle kan si "vidunderlig",
men Sara sier det med en kunstferdighet. Si det.
Vidunderlig.
Var du en god mor, i denne saken?
-Ja, i alle tilfeller. -Datteren din sliter.
Og barna dine har aldri bedt deg om å ikke latterliggjøre deg selv?
På et tidspunkt tok Sara en viktig beslutning om å sette barna først.
Hun kunne ikke leve med at barna hennes ikke snakket med henne.
Hun innså at ekteskapet hennes var absurd og ikke kunne vare en dag til.
Jeg sa til ham at jeg ville ha barna mine tilbake,
fordi Tony ikke har oppfylt sin rolle overfor meg som ektemann.
Han ville ikke bo her i Madrid.
Jeg sa at vi måtte gå fra hverandre, fordi vi ikke kunne leve slik.
Jeg følte meg alene, uten barn, uten ham og uten noen.
Hennes kjærlighet som mor overvant hennes kjærlighet som kvinne.
Som ung, i en gruppe, som voksen, i et parforhold,
og i alderdommen, alene.
Med eller uten barn. Hvorfor det? Livet presser deg opp i et hjørne.
Hjemme er du alene.
Om ensomhet er god eller vond, avhenger av om den er selvvalgt.
Denne kvinnen har opplevd så mye.
Folk sitter ofte fast i parodien av karakteren
da hun var på TV.
LHBT-publikummet glemte aldri at hun hadde vært en stor stjerne
og at hun dro til USA og erobret verden.
Saritísima er Spanias første LHBTI-ikon. Den aller første.
Dessverre har LHBT+-samfunnet hatt en svært tøff tid.
Vi følte empati med karakterens lidelse.
Hun tilføyde et snev av fantasi, glitter og paljetter.
Den skeive verden har alltid likt det. Jeg mener, se på meg.
Når homofile menn tiltrekkes av divaer,
er det ikke fordi vi ønsker å være dem,
men fordi vi ser i dem en refleksjon av den fantasiverdenen,
av den lykkelige verdenen vi ofte har blitt nektet.
Jeg har sett Sara Montiel gå på homsebarer og si:
"La oss besøke de små feene mine. De trenger meg."
I Tyskland har de valgt meg
som sin gudmor, dronning av tyske homser.
At homofile imiterte deg, var det beste som kunne ha skjedd deg.
Når LHBT-publikummet tar deg til seg, er de de mest lojale.
De var lojale fordi hun også var lojal.
De beundrer meg. Jeg er venn med både guttene og jentene.
Sara var litt av en raring.
Hun var en frigjort kvinne som kledde seg annerledes.
På samme måte som Jesus Kristus fremmer kristendommen,
trenger du Sara Montiel for populærkulturen.
Jeg har gitt bort noen vakre kjoler,
og jeg venter på noen venner, dragartister, som skal...
Drag og klassisk transvestisme ble utvilsomt inspirert av Sara.
Noen drag queens har tjent til livets opphold
ved å etterligne Sara Montiel.
Showet deres imiterte og gjenskapte Sara Montiel.
Som Sara har vi Carla Vanoni...
Men hvem er den ekte Sara?
...Margot...
Der er Boro og Nino, svært dyktige drag queens,
for hun elsket å bli imitert.
Jeg husker Sandra Montiel. Det var henne jeg jobbet mest med.
Hun var mye mer overdreven.
Hun var en overdrevet Sara.
De kler seg som meg, sminker seg som meg,
til og med bedre enn meg.
Hun er en fantastisk dragqueen selv.
Saras sminke, Saras kinnben, Saras uttrykk.
Ikke rett inn i kameraet, litt til siden, vipp hodet,
sånn ja, kjære.
LHBT-miljøet trenger disse rollemodellene.
De inspirerer deg til å si: "Jeg skal leve livet mitt slik jeg vil."
Hun visste at det fantes et publikum
og et behov for denne typen ren fantasi.
Jeg ser Sara, og jeg er glad. Jeg koser meg så mye.
Vi skylder henne mange glade timer.
Jeg liker det hun gjorde med Alaska. Det var som om hun sa:
"Jeg er udødelig."
Absolutt
Jeg nekter å høre på deg i enda et sekund
Tilsynelatende
Det var av ren egoisme,
fordi vi beundrer henne, fordi hun er en del av vårt kosmos.
Sara trenger ikke at vi forsvarer henne.
For oss var det en fornøyelse å jobbe med Sara.
To divaer som slåss, og drar hverandre i håret.
De visste hva vi ville ha og de leverte.
Den mest absolutte musa som fantes, var Sara Montiel.
Sara gikk fra å være alt hun var til å bli en popfigur.
I popverdenen er det veldig få ikoner i Spania,
og Sara Montiel er en av dem.
Du er best, Sara.
Og ikke nok med det,
du har klart å bevare eller forbedre humoren din.
Det gjør deg enda større.
Du er så stor at vi må forlate Spania for å gjøre plass til deg.
Paco, ikke vend meg ryggen. Hva er problemet?
Sett deg på huk, Paco. Paco, sett deg på huk!
-Hva? -Ned på kne. Der.
Hei, Paco!
Lederen for Sara Montiels selskaper står i dag for retten,
anklaget for underslag.
De krever seks års fengsel
og en erstatning på over 500 000 euro.
Alle trodde Tony utnyttet Sara.
Men ingen kjente den personen som ville såre Sara mest
var en fra hennes indre krets.
Barna hennes var der. Alt skjedde på en måte som...
Når Pepe er borte, forsvinner alt det også.
Hans evne til å representere,
hans forretningssans, hans veiledning.
Pappa holdt alt sammen. Mamma var flink til mange ting.
Skuespill, sang, programledelse, men ikke forretninger og økonomi.
I mer enn 20 år har Francisco vært kunstnerens høyre hånd.
Han fungerte som hennes manager.
Etter at pappa døde, trodde mamma at hun kunne stole på ham,
eller at han var den mest egnede personen å delegere til.
Pepe Tous introduserte denne fyren i livene deres
fordi han var en nær venn av Pepe Tous' administrator.
Alle i huset stolte på ham.
Det var vanskelig. Han var familie. Som om din egen sønn stjeler fra deg.
Denne muligheten til å møte dere alle
i bruddstykker fra hele Castilla la Mancha.
En av de utløsende faktorene var da han fortalte henne
at Castilla la Mancha-rådet var på etterskudd med betalingene
og ikke betalte dem.
Hun kjente rådets administrasjon på høyeste nivå.
Hun tok grep og de svarte:
"Hva mener du? Vi har betalt alt i tide."
-Jeg har saksøkt ham... -Ja.
...for underslag.
Men du har fortsatt nok penger til å leve komfortabelt.
Han stjal ikke bare provisjoner,
han tok hele deler av Sara Montiels verk.
Aktor krever 6 års fengsel
og anslår at 350 000 euro ble stjålet eller overført
fra Sara Montiels bankkontoer til sin egen.
Dette var ikke bare dårlig ledelse,
det var en planlagt innsats for å underslå.
Hennes høyre hånd i to tiår,
sangeren ga ham i 2008 fullmakt til å forvalte
hennes eiendommer og forretningsaktiva.
Denne mannen ga henne blanke ark og hun signerte dem.
Hun var vant til det.
Han var hennes verge om nødvendig.
Jeg er veldig lei meg fordi...
...han var som en sønn for meg.
Sara, du lider av angstanfall nå, ikke sant?
Endelig dømte provinsdomstolen i Madrid
Francisco Fernández til to års fengsel og en bot
samt til å betale Saras barn en erstatning på 350 000 euro.
Noen ganger, når noen som står deg så nær sårer deg så mye,
er det bedre å miste litt av kontakten med virkeligheten.
Og hun, stakkars, gjorde det ikke.
Det er synd, for jeg tror virkelig at det var da mamma mistet styrken sin.
Om ikke, hadde moren min levd mye lenger. Det er jeg sikker på.
Hun var dypt skuffet.
Hun mistet mange, men hun fant også andre.
Mot slutten fikk hun også gode venner.
I sine siste år var hun min og Bibis groupie
og kom på alle konsertene våre.
Hun kom så ofte at hun begynte å feste med oss på Válgame Dios.
Jeg tror hun kom til oss så ofte
fordi vi ga henne oppmerksomhet, ekte oppmerksomhet.
Vi satt ved et stort trebord,
og etter hvert som kvelden skred frem,
kom folk bort til oss, og hun sa: "Kom, bli med oss."
Jeg elsket både Sara og Loles. Det var så ekte og vidunderlig.
Folk sa ofte: "Men hun er gammel og sliten."
Nei, hun var bare deprimert.
Magasinet Glamour ringte og redaktøren foreslo at vi
skulle intervjue Sara Montiel.
Reportasjen med Boris ble hennes siste spillefilm og fotoshoot.
Jeg ville at hun skulle føle seg elsket,
spesielt etter alle disse årene med så mye masing.
Jeg gjorde i stand et rom, tok med den franske champagnen Sara likte,
Cohiba-sigarene hun var glad i, roser...
Alberto fulgte spesielt med på disse tingene
og forberedte alt nøye.
Hun ligger halvnaken i sengen, med lakenet drapert slik.
Denne damen er helt utrolig.
Jeg angrer virkelig på at jeg ikke klarte å forstå
at Sara virkelig kunne ha vært en venn av meg
og at hun virkelig gjorde en innsats for å få det til.
Jeg tror vi skylder henne så mye.
En hyllest hun aldri har fått.
Vi i Spania var urettferdige mot en figur som Sara.
Hun skulle gjerne ha mottatt flere hyllester, som den i Miami.
I New York ble hun hyllet.
Sara Montiel avslutter sin USA-turné i New York.
Hun var også i Chicago
og på Universitetet i Cincinnati for en hyllest.
Hun ble urettferdig behandlet.
Sara burde fått en ærespris på Goya-utdelingen.
Hun fortjener det. Vær så snill, hun er en pioner.
Millioner av mennesker over hele verden har sett Saras filmer.
Akademiet ga ikke noen ærespris for det.
Det burde vært så enkelt. Jeg kan ikke tilgi det.
Det virket alltid som om alt prellet rett av henne.
Men ikke Goya-prisene.
Kom igjen, det har ikke vært en representasjon av skjønnhet
utenfor dette landet viktigere enn hennes.
Pokker heller, gi henne æres-Goyaen.
Hun er den som fortjener det mest.
Se der borte, der kommer moren din.
-Og søsteren din. -Hvor?
Mamma! Mamma!
Mamma!
Jeg husker at moren min satt og stirret på veggen.
Da jeg dro, hadde jeg en veldig merkelig følelse, som om...
Jeg visste at noe kom til å skje.
Og da vil vi ikke være her.
Og så vil du si: "Jeg var med mamma, pappa,
broren min og bestemor Fanny." Forstår du?
Og jeg husker tekstmeldingen.
Thais visste at jeg hadde eksamen og sa:
"Mamma døde nettopp."
Jeg tok raskt opp telefonen,
og de bekreftet det. Jeg kunne ikke tro det.
Hun var sammen med Ana, en nær venn av oss. Hun døde i armene hennes.
Thais var hjemme. De prøvde å gjenopplive henne
men hjerteinfarktet drepte henne på et øyeblikk.
For meg var dagen Sara døde...
Jeg tror det er en av de verste dagene jeg har hatt i livet mitt.
Noen dager før ringte hun og ba meg komme over.
Men livet kom i veien, og vi fikk aldri den siste sammenkomsten.
Jeg følte jeg meg så dårlig, helt forferdelig.
Jeg vet ikke, det føltes som om...
Du vet de tingene man ikke forventer? "Hva er galt med meg?"
Jeg klarte ikke å reagere.
Hun døde ikke fordi hun var syk. Ja, hun var gammel.
Like gammel som da hun kom for å treffe meg.
Hun var ikke en døende kvinne.
I det minste til det bedre, under omstendighetene,
døde hun plutselig.
Hundrevis av fans tok farvel med Sara som den store divaen hun var.
På en måte tok hun også farvel med dem.
Likbilen hennes ble kjørt ned Madrids Gran Vía til applaus.
Det var som om Madrid visste at de tok farvel med sin største stjerne.
Lenge leve Sara!
Lenge leve Violetera!
Jeg ble veldig rørt.
Det var da jeg virkelig forsto hvor viktig Sara Montiel var.
Unge, barn, eldre, alle klapper.
Som den institusjonen Sara Montiel virkelig var.
Hun var mer enn moren min. En historisk skikkelse.
Jeg sto alene foran kisten en stund.
Hun hadde en følelsesladet ungdom. Hun ble aldri gammel.
Jeg tok farvel på den måten jeg trodde jeg burde.
Bare det å tilbringe et minutt av ved hennes side har vært utrolig.
For meg var det viktig å være der fordi du tar farvel
med en person som, uten å ha ment å være noe av dette,
har vært veldig viktig i livet mitt.
Jeg tror vi måtte hedre denne fantastiske kunstneren,
denne fantastiske kvinnen, et flott menneske og en veldig god mor.
Og også en veldig kjær venn.
Jeg kom for å ta farvel, og flere burde ha kommet.
Jeg ble trist fordi det var så få kjente ansikter.
Jeg traff Loles og tre andre.
Jeg mener, myndigheter, kolleger, fagfolk, folkemengder i gatene.
Spania, som hedrer sine avdøde, sviktet henne.
Et land som ikke hyller,
respekterer og tar farvel med sine aller største artister,
virker på meg som et svært tilbakestående og ukultivert land.
Det blir sagt mye i dag
fordi unge mennesker ikke vet hvem Sara Montiel var.
Dermed har vi et forvrengt bilde.
Sara var en av de sentrale skikkelsene i filmindustrien vår.
Det coveret i Hola kostet nok mange dyrt,
og det samme gjorde ekteskapet med Tony Hernández.
Hvis det førte dem bort, tar de veldig feil.
Kom igjen, vet du hva Sara Montiel har gjort?
Er du klar over det?
Eller skal du bare fokusere på Sara Montiels siste fire år?
Fremfor alt må vi alltid huske
at Sara er den første spansktalende stjernen.
En skuespillerinne som Sara Montiel vil aldri dø.
Sara Montiel er udødelig.
Det kan ikke være en annen Sara.
Det er ikke det at jeg savner noen som henne.
Det finnes ingen som henne nå.
Sara Montiel er som å tre inn i en fantastisk drøm.
Drama, sjarm, følsomhet, og fremfor alt
formidlet hun en livsglede og en vilje til alltid å gå videre.
En person som har vært en del av vår historie,
vår underholdningshistorie.
Dessverre er ikke mamma blant oss lenger.
Man verdsetter ting først når de er borte.
Jeg dro òg for å ta farvel med henne.
Antonia.
Hun vil ikke bli glemt i årene som kommer.
Jeg har følt hengivenhet og kjærlighet fra folk
fordi jeg er en Montiel. Jeg bærer det med stor stolthet.
Hun var en flott lærer
når det gjaldt å vise oss hvordan vi skulle nyte livet.
Med frihet og å gjøre det du har lyst til.
Hun var sjarmerende, lett å prate med...
Jeg føler dyp respekt, hengivenhet og beundring for henne.
Jeg kneler ved damens føtter.
-Fantastisk. -Ikke beveg deg, Antonia.
Hun var min beste venn. Jeg elsket henne enormt. Enestående.
Vi elsket, elsker, og minnes henne.
Antonia Abad vil ikke bli glemt så lenge hun lever i våre hjerter.
Tankene mine og hjertet mitt har alltid vært hos henne. Alltid.
Ære være Sara Montiel.
Hvilken setning vil du bli husket for?
Rett og slett Sara Montiel.