Sara var længe om at komme sig over Pepe.
Men hun var en meget stærk kvinde.
Jeg har kun set Sara ked af det, da Pepe døde.
Da Pepe døde, forsvandt smilet næsten fra hendes ansigt.
Saras øjne var ikke de samme, selvom hun ikke græd.
Jeg bemærkede en forskel før og efter min fars død.
Min far var bindeleddet, der holdt os sammen.
Vores familie, min mor, os, det hele.
Mit liv var blevet meget anderledes, hvis jeg var blevet på Mallorca.
Jeg var virkelig rasende på min mor.
"Hvorfor tager du mig væk fra øen?"
Hun var modig nok til at tage til Madrid og sige:
"Jeg kan ikke blive her", og flytte til et sted,
hvor hun måske ikke følte sig tilpas, for at tage sig af sine børn.
Nu sætter jeg mig i min mors sted og siger: "Bravo."
Det var ikke let at opgive vores liv på Mallorca, i villaen i Na Burguesa.
Hun var nødt til at arbejde og være Super Sara, og det var hun,
fordi hun var en fantastisk skuespiller.
Hun var skuespiller i sjælen.
Så er det nu, ro på settet, vi optager. Er I klar?
-Var hun en Fugl Føniks? -Ja...
Hun var meget stærk. Super Sara, en superkvinde.
"De har ledt efter mig i flere dage.
De kan ikke finde mig, fordi mine kræfter har forhindret dem.
Jeg er en mutant. Jeg er Super Sara.
Jeg bliver forfulgt og bagtalt uden grund.
Men det er mig, der bestemmer."
Hun gjorde det hele For verdens bedste
Men hun vækker et dybt had
Det er ren misundelse Hun blev misforstået, sikke et liv
For hun bestemte Dengang og nu
For hun var og vil altid være Super Sara
Super Sara
For hun var og vil altid være
Super Sara
AFSNIT 3 HVAD I ALVERDEN ER DET?
-Sara Montiel. -Sara Montiel.
90'erne var en svær periode for alle Saras jævnaldrende kvinder,
og også for hende, fordi musikken og filmene,
alt det, der blev lavet, var meget anderledes.
Fortiden er fortid.
Det eneste, vi har, er nuet.
Den tanke, som er så typisk i showbusiness og blandt stjerner,
at man altid skal være i gang med noget, tænkte Sara allerede.
Sara!
Super Sara!
Politiet har ledt efter mig i dagevis
De kan ikke finde mig Mine kræfter har forhindret dem
For det er mig, mig Mig, der bestemmer
For det er mig
Jeg er Super Sara
Jeg er stor fan af Saras popperiode,
som begyndte med albummet Purísimo Sara.
Jeg er så heldig at arbejde sammen med nogle dejlige unge komponister.
Hun følger med tiden og genopfinder sig selv.
Hun fornyede sit repertoire ved at bruge de moderne unge mennesker.
Det album indeholder sange af Sabina...
Komponister som José María Cano fra Mecano...
-Og Canut. -Carlos Berlanga, en talentfuld mand.
Albummet sagde: "I er alle meget moderne, men jeg endnu mere."
Vi dansede til "Macho" fra Purísimo Sara.
Da koreografen ringede til mig, sagde jeg:
"Det er da løgn. Arbejde med Sara!"
Vi taler om for seks-syv år siden, da Sara var en popdiva.
Hun var en Madonna på den spanske scene.
Der er en sjov historie.
Koreografen arrangerede en dans med alle danserne omkring hende.
Hun lå på en chaiselong.
På et tidspunkt da vi dansede, skulle vi tættere på hende.
Jeg tænkte: "Lad os respektere hendes rum."
Hun standsede os og sagde: "Nej, nej. Jeg er Sara, rør ved mig!"
Hun løftede benet, vi tænkte: "Lad os se, hvem der tager fat i hendes ben."
Fantastisk, fantastisk.
Hun var altid frygtløs.
Hendes samtidige havde deres forbehold, men Sara tog springet.
Mor, hvorfor laver du ikke noget spansk Bacalao?
Jeg havde tre Bacalao-sange.
-Men Bacalao, Bacalao... -Spansk techno.
Sara giver den gas med Bacalao, sådan.
Tag den, tag den! Gør det, gør det, gør det!
Applaus. Ja, hr.
Det er øjeblikkets rytme.
Hvorfor tænke bagud og gå tilbage til fortiden? Man lever i nuet.
Gode kunstnere er dem, der er forud for deres tid.
Ja, selvfølgelig.
Du er en klassisk kvinde, der følger med tiden.
Idéen med galaksen, at man altid skal være i gang med noget,
og fordi man kan lide det, fik Sara.
Det siger også lidt om hendes enorme intelligens.
Hun så det, som andre ikke så.
Jeg vil sige, at hun er en af de få, der i mange årtier har
gået med paryk, det var alt sammen meget overdrevet.
Hendes negle var selvfølgelig meget lange.
Jeg lakerer neglene, fordi jeg er meget moderne.
Hun sætter negletrenden. Jeg lærte det af min mormor og af hende.
Jeg tager ofte til New York og London,
hvor jeg ser, at lakerede negle er højeste mode.
Hun havde grønne negle, eller også var det rhinsten.
Så kom Rosalía og et væld af internationale sangere.
-Jeg har sat rhinsten på dem. -Ja? Lad mig se.
Små rhinsten.
Hun gjorde, hvad hun havde lyst til. "Hvad vil jeg i dag?"
Jeg har lyst til at tage den her turkise kjole på
og sætte det mest ekstravagante glitter på,
så jeg kan blænde alle endnu mere.
Alt, hvad der er trendy indenfor makeup i dag,
contouring, hvordan man får større øjne, eyeliner, katteøjne,
det gjorde Sara Montiel allerede i 60'erne.
Det er en tidløs stil.
Kim Kardashian og Monica Bellucci kunne bære det nu.
Man ved, hvad man kan lide, og hvordan man vil se ud.
Sara vidste altid præcis, hvordan hun ville se ud.
Derfor insisterede hun på at nævne den berømte strømpe i interviews.
-Er det dig? -Ja, selvfølgelig.
I to gjorde mig bange.
Det er, fordi du altid bruger den der strømpe...
Nå ja, den berømte strømpe.
Sådan går man ikke med den.
Strømpen skal over kameraet. Den fjerner rynkerne.
Hun tog strømpen med til optagelserne i 40 år, og vi grinede.
Hun var pioner indenfor filtre.
Vi, danserne, var omkring 15 år yngre.
Vi lignede babyer.
Det er den forhistoriske FaceApp.
Det er AI, fordi hun var "et fucking ikon".
Hun var virkelig klog.
I Fernando Schwartz og Ana Siñeriz' show
trak hun en strømpe over hovedet som en røver.
Strømpen er meget vigtig, for så kan man ikke se mine rynker.
Man kan ikke forestille sig, hvor sjov hun var, hendes sans for humor.
Sara lo konstant af sig selv.
Hun ser skøn ud, hun har fået en skønhedsoperation.
Af alle mine skindrester lavede jeg nogle punge.
Det er Saras sans for humor.
Hun lavede en skarp parodi på operationen.
På det tidspunkt talte alle om plastikkirurgi.
Selv i den henseende var hun normbryder.
Hun er så imponerende, at hun kan grine ad sig selv.
Så hvis man vil se så smuk ud, det kan man ikke, men...
Tag strømpen på.
Sæt en strømpe over kameraet, så kan du se.
-Tak, Sara Montiel. -Tak.
Sara Montiel var en guldmine for pressen.
Især under hendes periode på TV.
Hun fik den idé, at hun selv skulle være showet.
Vi så Sara Montiel blive reddet ud af en brand.
Sig tak til dem, okay?
Det hele var fyldt med røg.
Vi har endda set Sara Montiel synge i et fængsel.
I 1995, i en alder af 67 år, poserede hun igen for magasinet Interviú.
Hun var allerede en kvinde, som man siger i USA, af en vis alder,
der ikke gik med bh, var dybt nedringet,
hun svarede folk: "Jeg ser bare fantastisk ud."
Hvorfor ændre sig, når man er tilfreds?
"Jeg har de pailletter og den makeup på, jeg vil,
og jeg går, hvor jeg vil."
Hun tænkte aldrig over sin alder.
Det er blevet kritiseret.
Jeg har selv været igennem det.
Hun er for gammel til Interviú.
Hvorfor i alverden adopterer hun børn og laver de shows?
Mange kvinder er kendt for deres skønhed,
kendt som erotiske legender, men de må ikke ældes.
Ældre kvinder bliver nogle gange hårdt dømt af offentligheden.
Se lige din frisure, den er forfærdelig.
Selv Freddy Krueger skælver, når han ser Saras negle.
Hun er ked af det, men min mor skal ikke gå ud på den måde.
Det gør virkelig ondt at se en kunstner blive chikaneret,
blive mishandlet, for som kunstner gør det meget ondt.
Sara gik ud blandt folk uden makeup. Vær ikke bange.
At gå med gennemsigtigt tøj, når man er tyk,
er ikke en god idé, det ser frygteligt ud.
De var nådesløse. Sara fik ikke lov til at ældes.
Desuden blev hun straffet for ikke at have en perfekt figur,
for ikke at have et ansigt uden rynker.
Er du ikke klar over, at dine fans ikke ser dig som før?
"At ældes med værdighed" er ulækkert, for selve udtrykket siger,
at man skal ældes på den måde, andre ønsker.
Ingen hårfarvning, plastikkirurgi eller gennemsigtige toppe...
Jeg har gået med gennemsigtige toppe i 30 år.
Det var endnu et eksempel på mandschauvinistisk uvidenhed.
En masse hån.
Genser man programmer fra dengang,
tænker man: "Hvordan kan en vært sige sådan?"
Hun bør låse sig inde derhjemme,
og ikke gå på natklubber og se latterlig ud.
"Hvordan kan hun stadig passe de kjoler?"
"Kan Sara Montiel komme op på scenen? Hun har taget 20 kilo på."
Hun er lidt fyldigere.
Lod du dem kalde dig det?
Den aldersværdighed, som forventes af kvindelige stjerner,
er blot endnu et fængsel pålagt kvinder.
Hvad gjorde Sara?
Hun fortsatte med at deltage i TV-shows,
hvor folk ofte ikke grinede med hende, men ad hende.
Men hun vidste altid, hvordan hun skulle tackle det med lethed.
I journalister er bare så...
-Så hvad? -Guddommelige.
Sara gjorde oprør mod det, hun var bare sig selv.
Hun havde arbejdsmoral: "Arbejdet skal gøres nu,
det TV-job, på det sprog." Og det gjorde hun.
En stjerne? Jeg er en stjerne!
Efter at have levet så lidenskabeligt var hun nu nået til en kedelig fase.
Hun elskede at læse blade, og en dag bladrede hun i bladet Hola
og så Joan Collins på forsiden...
...med en forretningsmand, der var 35 år yngre. Vidunderligt.
Mange af stjernerne har gjort det. Liza, Elizabeth Taylor...
Elizabeth Taylor lader sig afvænne, møder en bygningsarbejder,
og gør ham til en af sine ægtemænd.
De giftede sig med en,
som pludselig kom ind i deres liv, det var overraskende.
Hun tog alt det, der skete i verden,
lavede en rigtig god cocktail og sagde: "Den næste bliver mig."
Hej, Sara. Som du kan se, er jeg løbet ind i Cari her.
Det er en drøm, jeg aldrig troede ville blive opfyldt.
Jeg mener, at møde mennesker, der kender en personligt.
Mine forældre tog mig med, vi så filmene,
jeg var dybt imponeret over din enorme skønhed på det store lærred.
Siden da har Sara Montiel været mit idol.
Hun sagde, at hun havde fundet en på nettet.
"Pedro, jeg er forelsket." Jeg troede ikke på det.
Hvem vil du dedikere din sidste sang til?
Jeg vil dedikere den til manden, jeg har mødt på internettet.
Det er da løgn!
Sara var en pioner på Tinder.
-Internet-kærlighed. -Ja, man skal følge med.
Men han er meget ung.
Tony var en stor fan.
Han var filmnørd, en fan i enhver forstand.
Hun sagde, at hun havde en kæreste...
...en skøn cubaner, meget yngre end hende,
men han passede på hende og ville gøre det resten af livet.
Jeg tror faktisk, at historien om Tony Hernández var sand.
Han underviste i filmvidenskab på universitetet i Havana,
og beundrede hendes karriere.
Hvem kan ikke lide at føle sig set? Sådan fandt de hinanden.
Vis mig den cubanske cigar Vis mig den cubanske cigar
Sara var ensom, og da hun fik den slags opmærksomhed fra Tony,
kastede hun sig straks over ham, som om hun greb efter et halmstrå.
Rigtig godt, rigtig godt.
Alle os, hendes venner, var der for hende.
Jeg forstod deres forhold til fulde.
Hendes børn var blevet ældre.
Hun sagde: "Jeg vil have selskab og være lykkelig."
Hun sagde det med disse ord:
"Jeg vil ikke være alene, for jeg føler mig ensom.
Den mand forguder mig, og respekterer mig, og han er filmelsker."
Sara følte sig forstået, som om den mand kendte hendes fortid,
og fremfor alt følte hun sig ikke alene.
Farvel.
Zeus og Thais frygtede, at forholdet til Tony Hernández
ville skade deres mors image.
Mine børn har en fremtid, men det har jeg ikke. Jeg har nuet.
Begges behov blev opfyldt.
Den kærlighed, man kan have til sit idol,
og den, der savner kærlighed,
den kærlighed, der skal komme fra en mand.
Jeg vil leve til fulde i nuet.
Fuldt ud. Til det yderste.
Det er ikke sikkert, det gavner en,
hvis det menneske ikke elsker en, selvom man tror det...
Måske er man nødt til at tage fejl for at indse det.
Det skete for mig. Min mor bad mig være forsigtig,
men jeg sagde: "Det går nok", men de var slemme.
Hendes børn sagde, at det var enten ham eller dem, og forlod hjemmet,
du kan tro, at det gjorde ondt.
Faktum er, at hendes børn ikke accepterede det, og det gjorde ondt.
Jeg husker hendes smerte, da hendes børn flyttede hjemmefra.
Hvor dårligt hun havde det, hendes desperation.
Jeg forstår fuldt ud hendes børns perspektiv.
Jeg ville også være gået. Jeg ville være gået.
Thais har sagt, at hun har det skidt med forholdet.
Jeg har været enke i ti år,
jeg behøver ikke stå til ansvar overfor nogen,
ikke engang mine børn, uanset om jeg gifter mig igen eller ej,
om jeg gifter mig med en krokodille eller et muldyr, jeg er ligeglad.
Hun sagde: "Hvad vil der ske, hvis jeg blev gift?"
"Du skal sælge det til Hola, du kan tjene en formue."
Jeg måtte ikke sige det til nogen, så ville jeg miste eneretten.
En rigtig god eksklusiv historie.
Sara havde aftalt alt med bladet Hola, men planerne gik i vasken,
da dommeren, der skulle vie dem, trak sig 24 timer før.
De tager til retten i Majadahonda.
De tror, at ingen ved det. To vidner følger med dem.
Hvad sker der så? Nyheden bliver lækket af en TV-kanal.
Sara Montiel og Tony Hernández er her for at blive gift.
Vi vil snart bekræfte det.
Pressen mødte op ved retten.
Der var også tilskuere, Saras fans...
De kommer ud hver for sig. Sara kommer først.
Sara, hvordan går det?
-Du er lige blevet gift, ikke? -Nej da. Hvad mener du?
Sara opfandt århundredets første meme.
-"Hvad sker der?" -"Hvad i alverden er det?"
"Hvad i alverden er det?"
Vi skal ordne papirarbejdet, så vi kan blive gift i morgen eller mandag.
For her er det umuligt både at dø og blive gift.
Det kræver en milliard papirer.
Da vi kom ud, brød helvede løs.
Tony kom ud et par minutter efter.
De havde skiftet tøj, fordi de vidste, at pressen var der.
Undskyld mig. Tony, et øjeblik.
Jeg kom kun for at hente et dokument, der er kommet fra Cuba.
Tvillingetårnene indledte århundredet, og så blev hun gift.
-Længe leve brudeparret! -Viva!
Hun var så klog! Hun sikrede sig eneretten.
Det er virkelig snedigt. Så er man en stjerne.
I finder på alt muligt...
-Tillykke med brylluppet. -Men vi blev ikke gift!
Den historie kunne blive en god film.
Makeupartisten gemmer sig bag i bilen,
med glat, rødligt hår, og snyder hele Spanien.
-Mange tak, Sara. -Tak, Sara.
-Selvfølgelig blev hun gift. -Længe leve brudeparret!
Hun ville have mig som forlover, men jeg var imod giftermålet.
Ved den magt, der er givet mig ifølge forfatningen
og artikel 51, stykke 1 i den civile lovbog,
erklærer jeg hermed Antonio Noel og María Antonia for ægteviet.
Tag venligst ringene på...
Hun sagde: "Du er som en bror for mig, ingen fra familien kommer.
Alle er imod det, mine børn er imod det."
Hun følte sig ensom. "Kom nu, vær sød."
Det billede var godt, lad os tage et mere.
Det bliver det bedste.
Det billede var godt.
EKSKLUSIVT: SARA MONTIEL OG TONY HERNÁNDEZ' BRYLLUP
Hvorfor har Sara Montiel brug for 20 millioner pesetas?
Ikke 20, 40 eller 50.
Du har ikke brug for dem, Sara, du har aldrig solgt noget,
og din mand har ikke brug for dem for at være sammen med dig.
Så vi er gribbe. Og hvad spiser vi?
Hvorfor fodrer du os?
Forsideartiklen om hendes bryllup med Tony Hernandez skadede hende.
Det er uværdigt at lyve, det har du og Tony gjort overfor offentligheden.
-Jeg har en guddommelig gift. -Ja, ja.
Jeg tror, at hele øjeblikket var negativt for Sara,
for uagtet hendes sans for humor
var det, der kom til udtryk, en slags mangel på oprigtighed.
Det var ikke hendes skyld, det var pressens.
De ville skade hendes image, gøre grin med hende.
De forstod ikke, at Sara gerne ville i rampelyset.
Løgner! Løgner!
-Spørgsmål... -Den lille finger.
Pludselig skete der noget, alt ændrede sig, Sara blev desværre
en karikatur af det, hun havde været i mange år.
Publikum buhede af Sara Montiel.
-Nej, undskyld mig. Undskyld. -Sara, jeg var på settet.
-Aldrig. Aldrig nogensinde! -Du kom...
Vi var alle meget unfair overfor Sara Montiel. Også mig.
Vi har alle nydt godt af denne kvinde. Os alle.
Instruktører, folk på settene, bladene...
Hun optrådte i mange TV-shows og blade, hvor hun viste,
at Sara er en helt dagligdags figur.
Hvorfor skulle hun blive hjemme de sidste år af sit liv,
så nye generationer ikke fik set hende på TV?
Hun var ligesom alle de andre. De har alle udnyttet pressen.
Pludselig, i den mest håbløse del af den frygtelige tredje akt,
kommer en engel ned fra himlen, som er MTV, og redder hende.
Vidunderligt.
Fantastisk.
-"Vidunderligt." -"Vidunderligt."
"Jeg skal lave en global reklamefilm med MTV.
De ville have Madonna, men fik mig i stedet."
Så siger man: "Tak, univers, nogen forstod mig."
Sara Montiel var ansigtet for European Music Awards.
Ikke Jennifer Lopez eller Madonna.
Det var virkelig fedt, at en TV-station som MTV valgte Sara
til at medvirke i den video.
Det vakte opsigt i Spanien, fordi vi her er så misundelige hele tiden.
Vi kritiserer og gør grin med trendsættere.
Alle kan sige "vidunderligt", men Sara siger det kunstfærdigt. Sig det.
Vidunderligt.
Handlede du godt som mor i denne sag?
-Ja, det gør jeg altid. -Din datter har det svært.
Og dine børn har aldrig bedt dig om ikke at latterliggøre dig selv?
På et tidspunkt tog Sara den store beslutning at prioritere sine børn.
Hun kunne ikke leve med, at hendes børn ikke talte til hende.
Hun indså, at ægteskabet var absurd, det kunne ikke holde en dag længere.
Jeg sagde til ham, at jeg ville have børnene tilbage,
fordi han ikke levede op til sin rolle som ægtemand.
Han ville ikke bo her i Madrid.
Jeg sagde, at vi måtte blive skilt, for vi kunne ikke leve sådan.
Jeg følte mig alene, uden børn, uden ham, uden nogen.
Hendes kærlighed som mor vandt over hendes kærlighed som kvinde.
I sin ungdom, i en gruppe,
i voksenlivet, som par, og i alderdommen, alene.
Med eller uden børn. Hvorfor? Livet presser en op i en krog.
Man er alene derhjemme.
Ensomhed kan være god eller dårlig, om man nu selv vælger den.
Den kvinde har været rigtig meget igennem.
Folk holder ofte fast ved parodien på figuren, som da hun var på TV.
LGBT-miljøet glemte aldrig, at hun havde været en stor stjerne,
og at hun tog til USA og erobrede verden.
Saritísima er Spaniens første LGBTI-ikon. Det allerførste.
Desværre har LGBT+-miljøet haft det virkelig svært.
Vi følte empati med figurens lidelser.
Hun tilbød et strejf af fantasi, glimmer og pailletter.
Queermiljøet har altid elsket det. Jeg mener, se på mig.
Homoseksuelle mænd tiltrækkes af divaer, vi vil ikke være dem,
men vi ser i dem en afspejling af den fantasiverden,
af den verden af lykke, som vi ofte er blevet nægtet.
Jeg har set Sara Montiel gå på homobarer og sige:
"Hvor er mine små feer? De har brug for mig."
I Tyskland har de valgt mig som deres gudmor, dronning af de tyske bøsser.
At homoseksuelle efterlignede en var det bedste, der kunne ske for en.
Når LGBT-publikummet tager en til sig, er de de mest loyale.
De var loyale, for hun var også loyal overfor dem.
De beundrer mig. Jeg er venner med både drengene og pigerne.
Sara var lidt af en særling.
Hun var en fri, seksuel kvinde, som klædte sig anderledes.
Ligesom Jesus Kristus er der for at fremme kristendommen,
har populærkulturen brug for Sara Montiel.
Jeg har givet nogle smukke kjoler væk
og venter på nogle venner, der er drag-performere, de...
Drag og klassisk transvestisme var helt sikkert inspireret af Sara.
Nogle dragqueens har gjort karriere ved at efterligne Sara Montiel.
Deres show efterlignede og genskabte Sara Montiel.
I rollen som Sara ser vi Carla Vanoni...
Men hvem af dem er den rigtige Sara?
...Margot...
Der er Boro og Nino, to virkelig dygtige dragqueens,
hun elskede at blive efterlignet.
Jeg husker Sandra Montiel. Hende arbejdede jeg mest sammen med.
Hun var meget mere overdrevet.
Hun var en karikatur af Sara.
De klæder sig som mig, lægger makeup som mig, endda bedre.
Hun er en fantastisk dragqueen i sig selv.
Saras makeup, Saras kindben, Saras udtryk.
Ikke lige ind i kameraet, lidt til siden, læg hovedet på skrå,
så er den der, skat.
LGBT-miljøet har brug for disse rollemodeller.
De inspirerer en til at sige: "Jeg vil leve mit liv, som jeg vil."
Hun vidste, at der var et publikum
og et behov for denne form for total fantasi.
Jeg ser Sara, og jeg er glad. Jeg har det så sjovt.
Vi skylder hende mange timers glæde.
Jeg elskede det, hun gjorde med Alaska. Hun sagde: "Jeg er evighed."
Absolut
Jeg nægter at høre på dig Et sekund mere
Åbenbart
Det var af ren egoisme,
for vi beundrer hende, hun er en del af vores univers.
Sara har ikke brug for vores forsvar.
Det var en sand fornøjelse at arbejde med Sara.
To divaer slås, hiver hinanden i håret.
De kendte vores ønsker, og leverede varen.
Den største muse, der fandtes, var Sara Montiel.
Sara gik fra at være det, hun var, til at blive en popfigur.
Der er meget få ikoner i den spanske popkultur,
men Sara Montiel er et af dem.
Du er den bedste, Sara.
Og ikke nok med det,
du har formået at bevare, ja sågar forbedre din humoristiske sans.
Det gør dig endnu større.
Du er så stor, at vi må rejse fra Spanien for at give dig plads.
Paco, vend nu ikke ryggen til mig. Hvad er problemet?
Sæt dig på hug, Paco. Paco, sæt dig på hug!
-Hvad? -Knæl ned. Der.
Hej, Paco!
Sara Montiels manager sidder på anklagebænken i dag,
anklaget for underslæb.
Man kræver seks års fængsel
og en anslået erstatning på mere end 500.000 euro.
Alle mente, at Tony udnyttede Sara.
Men ingen vidste, at den, der ville såre Sara mest,
var en fra hendes inderkreds.
Hendes børn var der. Det hele skete på en måde, der...
Da Pepe var borte, forsvandt alt det også.
Hans repræsentation, forretningstæft, vejledning.
Min far holdt sammen på det hele. Min mor var god til mange ting.
Skuespil, sang, præsentation, men ikke til forretninger og økonomi.
I mere end 20 år har Tony været kunstnerens højre hånd.
Han fungerede som hendes manager.
Efter min fars død troede min mor, at hun kunne stole på ham,
hun mente, at han var den bedste at overlade ansvaret til.
Pepe Tous fik denne mand ind i deres liv,
fordi han var nær ven af Pepe Tous' administrator.
Alle i hjemmet stolede på ham.
Det var meget hårdt. Han var familie. Som om ens egen søn stjal fra en.
Denne mulighed for at mødes med jer alle
lidt ad gangen fra hele Castilla la Mancha.
En af de udløsende faktorer var, da han fortalte hende,
at Castilla la Mancha-rådet var bagud med betalingerne,
og at de ikke betalte dem.
Hun kendte rådets administration på højeste niveau.
Hun tog affære, og de svarede:
"Hvad mener du? Vi har betalt alt til tiden."
-Jeg har sagsøgt ham... -Ja.
...for underslæb.
Men du har stadig penge nok til at leve komfortabelt.
Han stjal ikke bare provisioner,
han tog også store dele af Sara Montiels arbejde.
Anklageren kræver seks års fængsel
og vurderer, at 350.000 euro blev stjålet eller overført
fra Sara Montiels bankkonti til hans egne.
Det var ikke bare uheldig ledelse,
det var en nøje planlagt manøvre for at begå underslæb.
Han var hendes højre hånd i to årtier, hun gav ham beføjelser i 2008
til at administrere ejendomme og driftskapital.
Den mand gav hende nogle blanke sider, og hun underskrev dem.
Hun var vant til det.
Han var hendes værge, om nødvendigt.
Jeg er virkelig ked af det, fordi...
...han var som en søn for mig.
Sara, du lider af angstanfald nu, ikke sandt?
Endelig dømte provinsdomstolen i Madrid
Francisco Fernández til to års fængsel og en bøde,
samt til at betale Saras børn en erstatning på 350.000 euro.
Når nogen så tæt på en sårer en så meget,
er det bedre at miste lidt greb om virkeligheden.
Det gjorde hun ikke, den stakkel.
Det var en skam, for min mor mistede nok sin styrke på det tidspunkt.
Ellers havde hun levet meget længere. Det er jeg sikker på.
Hun blev dybt desillusioneret.
Hun mistede mange mennesker, men fandt også nye.
Henimod slutningen havde hun også gode venner.
I sine sidste år var hun min og Bibis groupie,
hun kom til vores koncerter.
Hun kom så ofte, at hun begyndte at feste med os på Válgame Dios.
Hun besøgte os nok så ofte,
fordi vi viste hende opmærksomhed, ægte opmærksomhed.
Vi sad ved et stort træbord, og som aftenen skred frem,
kom folk hen til os, og hun sagde: "Kom, sæt jer hos os."
Jeg elskede Sara, og også Loles. Det var så ægte og vidunderligt.
Folk sagde ofte: "Men hun er gammel og træt."
Nej, hun var bare deprimeret.
Magasinet Glamour ringede, og redaktøren foreslog os
at interviewe Sara Montiel.
Artiklen med Boris blev hendes sidste artikel og fotoshoot.
Hun skulle føle sig elsket,
især efter alle de år med så meget mobning.
Jeg klargjorde et værelse, tog hendes elskede franske champagne med,
og de Cohiba-cigarer, hun kunne lide, roser...
Alberto var særligt opmærksom på disse ting
og forberedte alt omhyggeligt.
Hun ligger halvnøgen i sengen, med lagnerne draperet sådan.
Den dame var simpelthen fantastisk.
Jeg fortryder virkelig, at jeg ikke kunne forstå,
at Sara faktisk kunne have været en af mine venner,
og at hun virkelig forsøgte at blive det.
Jeg synes, at vi skylder hende så meget.
En hyldest, som hun aldrig fik.
I Spanien var vi nok ikke fair overfor en som Sara.
Hun ville gerne have modtaget flere hyldester, som den i Miami.
I New York hyldede de hende.
Sara Montiel afslutter sin USA-turné i New York.
Hun var i Chicago og på University of Cincinnati for at blive hyldet.
Hun blev behandlet uretfærdigt.
Sara burde have modtaget en æres-Goya.
Hun fortjente det virkelig. Hun var en pioner.
Millioner af mennesker verden over har set Saras film.
Akademiet anerkendte det ikke med en æres-Goya.
Det burde have været let. Det kan jeg ikke tilgive.
Intet gik hende tilsyneladende på. Det gjaldt dog ikke Goya-prisen.
Kom nu, der har ikke været nogen repræsentation af skønhed
udenfor dette land, der er vigtigere end hendes.
For pokker, giv hende en æres-Goya.
Det er hende, der fortjener den mest.
Kig derover, så ser du din mor komme.
-Og din søster. -Hvor?
Mor! Mor!
Mor!
Jeg husker, at min mor sad og stirrede ind i væggen.
Da jeg gik, havde jeg en meget mærkelig fornemmelse, som om...
Jeg vidste, at der ville ske noget.
Så vil vi ikke være her længere.
Og så vil du sige: "Jeg var sammen med min mor, min far,
min bror og min bedstemor Fanny." Forstår du?
Jeg kan huske sms'en.
Jeg skulle til eksamen, da min søster skrev: "Mor er død."
Jeg greb straks telefonen,
og de bekræftede det. Jeg havde svært ved at tro det.
Hun var sammen med Ana, en nær ven af os. Hun døde i hendes arme.
Min søster var der. De ville genoplive hende,
men hjerteanfaldet dræbte hende på stedet.
For mig var dagen, hvor Sara døde...
Det er nok en af de værste dage i mit liv.
Et par dage før ringede hun og bad mig komme forbi.
Men livet kom i vejen, så vi mødtes ikke en sidste gang.
Jeg fik det rigtig skidt, rigtig forfærdeligt.
Jeg ved ikke, jeg følte...
De ting, man ikke forventer. "Hvad er der galt med mig?"
Jeg kunne ikke reagere.
Hun døde ikke, fordi hun var syg. Ja, hun var gammel.
Lige så gammel, som da hun besøgte mig.
Men jeg så hende ikke som døende.
I det mindste, alt taget i betragtning, døde hun pludseligt.
Hundredvis af fans tog afsked med Sara Montiel, den store diva.
På en måde sagde hun også farvel til dem.
Hendes rustvogn blev kørt ned ad Madrids Gran Vía under klapsalver.
Madrid vidste, at de skulle sige farvel til deres største stjerne.
Længe leve Sara!
Længe leve Violetera!
Jeg blev meget rørt.
Det var der, jeg for alvor indså, hvor vigtig Sara Montiel var.
Unge, børn, ældre, alle klappede.
Som den institution, Sara Montiel virkelig var.
Hun var mere end min mor. En historisk skikkelse.
Jeg stod alene foran kisten et stykke tid.
Hun var ung rent følelsesmæssigt. Hun blev aldrig gammel.
Jeg sagde farvel på den måde, jeg mente, var rigtig.
Det har været vidunderligt at være bare et minut ved hendes side.
For mig var det vigtigt at være der, fordi man siger farvel
til et menneske, som uden at ville det eller være noget særligt
har været meget vigtigt i ens liv.
Vi ville vise denne vidunderlige kunstner respekt,
denne fantastiske kvinde, et skønt menneske og en rigtig god mor.
Og også en meget kær ven.
Jeg er kommet for at sige farvel, og flere burde være kommet.
Jeg blev ked af det, for jeg syntes, at der var for få kendte ansigter.
Jeg mødte Loles og tre andre.
Jeg mener, myndighederne, kollegaer, folk på gaden.
Spanien, som ellers ærer sine afdøde, svigtede hende.
Et land, der ikke hylder,
respekterer og tager afsked med sine allerstørste kunstnere,
virker på mig som et meget tilbagestående og ukultiveret land.
Der bliver sagt mange ting i dag,
fordi unge mennesker ikke ved, hvem Sara Montiel var.
Vi har et forvrænget billede af hende.
Sara var en af de største skikkelser i vores lands filmindustri.
Den forside i Hola har nok rystet mange,
såvel som hendes ægteskab med Tony Hernández.
Hvis den afskrækkede dem, begik de en stor fejl.
Hold nu op, ved I, hvad Sara Montiel har opnået?
Er I klar over det?
Eller vil I kun fokusere på Sara Montiels sidste fire år?
Fremfor alt skal vi huske, at Sara var den første spansktalende stjerne.
En skuespillerinde som Sara Montiel vil aldrig dø.
Sara Montiel er udødelig.
Der kommer aldrig en ny Sara.
Det er ikke, fordi jeg savner en som hende. Der er ingen som hende nu.
At opleve Sara Montiel er som at træde ind i en fantastisk drøm.
Drama, charme, følsomhed, fremfor alt
udstrålede hun livsvilje og en vilje til altid at komme videre.
Et menneske, der har været en del af vores historie,
af vores underholdningshistorie.
Desværre er min mor her ikke længere, først nu ved vi, hvad vi har mistet.
Jeg tog også hen for at sige farvel.
Antonia.
Hun vil blive husket i mange år fremover.
Jeg har mærket hengivenhed og kærlighed på grund af min mor,
og det bærer jeg med stor stolthed.
Hun var en fantastisk lærer, viste os, hvordan man nyder livet.
Med frihed til at gøre, hvad man har lyst til.
Hun var charmerende, imødekommende...
Jeg føler dyb respekt, kærlighed og beundring for hende.
Jeg knæler ved den dames fødder.
-Fantastisk. -Rør dig ikke, Antonia, rør dig ikke.
Hun var min bedste ven, jeg elskede hende meget højt. Enestående.
Vi elskede hende, elsker og mindes hende.
Antonia Abad vil ikke blive glemt, så længe hun lever i vores hjerter.
Mine tanker og mit hjerte har altid været hos hende. Altid.
Æret være Sara Montiel.
Hvilken sætning vil du gerne huskes for?
Bare Sara Montiel.
Tekster af: Anne Andersen plint.com