Ole rehellinen. Oletko ollut onnellinen elämässäsi?
Kyllä, olen ollut todella onnellinen. Olen todella onnellinen.
Särjit monia sydämiä. Jätit monia miehiä epätoivoisiksi.
Jätin taakseni paljon epätoivoa, vastakaiuttomia rakkauksia ja surua.
Mutta myös iloa. Vähän kaikkea.
Tule tänne, kulta. Tule seisomaan viereeni.
En voi väittää, että elämäni on ollut pelkkää tragediaa.
Minun on nähtävä kasvosi.
Katso alas. Näytä kasvosi kunnolla.
Hän teki sen maailman parhaaksi
Mutta hän herättää syvää vihaa
Se on kateutta Hänet ymmärrettiin väärin
Mikä elämä!
Koska hän on se
Joka on määrännyt Ja määrää edelleen
Koska hän oli ja tulee aina olemaan Super Sara
Super Sara, Super Sara
Koska hän oli ja tulee aina olemaan
Super Sara
Tapasin Kuubassa amerikkalaisen kirjailijan Ernest Hemingwayn.
Ja hän sanoi minulle:
"Olet espanjatar. Sinun pitää polttaa sikareita."
Espanjassa sikarit yhdistetään täysin Sara Montieliin.
Et voi erottaa Sara Montielia sikarista tai päinvastoin.
Sara tykkäsi polttaa sikareita. Se ei ollut teeskentelyä.
Sytytät sen täällä.
Näin. -Olet siinä tosi hyvä. Katsotaas.
Ainoa, joka saa tupakoida talossani, on Sara Montiel.
En anna kenellekään muulle lupaa tupakoida.
En voinut sanoa ei Sara Montielille. Hän poltti yhden kotonani.
Etkö välitä pätkääkään, mitä sinusta sanotaan?
Ei, en sanoisi niin.
Poltan sikaria. -Niin teet.
Sikarit olivat hänen tapansa erotisoida ihmisiä.
Eroottinen monitulkintaisuus, tapa vetää kaikkia puoleensa.
Ei tiettyä miestä, vaan kaikkia miehiä.
Onpa ihana puku.
Ja nuo lasit...
Katso minua. -Juu...
Pidätkö sääristäni?
Sara oli naisille todella merkittävä ja erilainen.
Hän oli uranuurtaja.
Vastoin yleisiä tapoja hän meni naimisiin peräti neljä kertaa.
Hääsi Anthony Mannin kanssa. Se oli aikanaan skandaali.
Siihen aikaan siviilivihkiminen oli kuolemansynti Espanjassa.
Mann oli eronnut ja juutalainen...
Joten se ylitti täysin kaikki odotukset,
joita espanjalaiselle naiselle asetettiin.
Hän laskeutui koneen portaita saapuessaan Espanjaan.
Jotkut naiset alkoivat huudella hänelle.
Eivätkä he todellakaan tarkoittaneet vain, että olen iloinen tyttö.
He todellakin huorittelivat häntä.
He heittivät minua kivillä ja haukkuivat minua kadulla.
Kyllä, kivillä.
Tämä osoitti hänen älykkyytensä.
Hän teki tästä kaikesta jotain hauskaa.
Hänen avioliittonsa Anthony Mannin kanssa hajosi.
He olivat loppujen lopuksi lähtöisin eri kulttuureista,
sukupolvista ja maista.
Hän meni naimisiin ja erosi maailmassa, jossa avioeroa ei ollut.
Tuolloin avioero ei ollut vain rikos, se oli myös synti.
Hän meni uudelleen naimisiin -
miehen kanssa, joka oli kaikkea muuta kuin hänen unelmiensa mies.
Montserratin kirkossa Roomassa -
José Vicente Ramírez Olalla näyttää kärsimättömältä.
Sara Montielin kihlattu.
Chente tuli Pohjois-Espanjasta hyvin perinteisestä perheestä.
Kaikilla oli merkittävät urat.
Chente oli aikansa espanjalainen machomies.
"Vaimot kuuluvat keittiöön."
Ajattelin aina, että nämä häät Roomassa -
olivat hänen tapansa lunastaa itsensä jollain tavalla.
Menemällä kunnolla naimisiin -
hänestä tulisi sellainen kuin häneltä odotettiin.
Mutta Chente käski hänen heti -
unohtaa Sara Montielin rooli ja olla vain hänen vaimonsa.
Sara sanoi hänelle: "Anteeksi, mutta en aio lopettaa työtäni."
Sara kertoi tämän.
"Voin olla vaimosi, mutten lakkaa olemasta Sara Montiel."
Palattuaan häämatkalta hän jätti miehen.
Se ei kestänyt kauan.
Hän meni naimisiin uransa huipulla olevan suuren näyttelijän kanssa -
ja odotti tämän jäävän eläkkeelle.
Se oli iso virhe.
Olen ollut uskomattoman onnekas, todella onnekas nainen.
Miehiä on pörrännyt ympärilläni, ja olen hätistänyt heidät pois näin.
Siitäs sait! Siitäs sait!
Sara rakasti miehiä ja oli hyvin perhekeskeinen,
mutta hän uskoi itseensä ja uraansa.
Hän ei suostunut olemaan nainen, joka eli miehensä siivellä.
Hän oli itsenäinen -
ja erottui omana itsenään: Sara Montiel.
Häntä oli mahdotonta sulkea pois.
Halusin riisuutua, mutta niin ei tapahdu.
Aikasi koittaa vielä. -Takki...
Hän oli niin viettelevä,
että särki miesten sydämiä. Ja luultavasti myös naisten.
Hän sai täysin puolelleen kaikki ja kaikista yhteiskuntaluokista.
Sara kiehtoi useita älykköjä.
Saran pauloissa oli etenkin Terence Moix.
Monet intellektuellit kirjoittivat laajasti Sara Montielista.
Paco Umbral...
"Sara Montielin ääni on syvä ja viettelevä,
ja hänen jaloissaan lepää hautausmaan täydeltä hurmureita."
Jopa Cela itse. Kukaan ei voinut vastustaa hänelle kirjoittamista.
Tarinan mukaan -
kuningas Juan Carlos oli metsästämässä Toledon vuorilla,
kun kuningatar Sofía saapui paikalle yllättämään hänet.
Niin ei pitäisi koskaan tehdä.
Hän avasi oven toisensa jälkeen, ja viimeisen takaa -
hän löysi Juan Carlosin Sara Montielin seurassa.
Tupakoiko kuningas?
Kuningas tupakoi. -Kyllä.
Eräänä päivänä hän oli allapäin ja sanoi minulle:
"Haluaisin aloittaa uuden elämän,
koska minulla ei juuri ole ollut yksityiselämää.
Usko tai älä, olen ollut vain neljän tai viiden miehen kanssa."
Nauroin, ja hän sanoi: "Senkin paskiainen."
Onko helppoa elää kaltaisesi tähden kanssa?
No, luulen, että...
On helppo elää sopusoinnussa,
kun kaksi ihmistä rakastaa ja kunnioittaa toisiaan.
Sara tarvitsi silloin jonkun,
joka osasi käsitellä häntä. Ja Pepe osasi.
Pepe Tousin perhe oli arvostettu Mallorcalla.
Isoisä perusti Última Horan.
He olivat vaikutusvaltaisia seurapiireissä.
Heillä oli erittäin hyvät yhteydet.
Hän oli paljon edistyksellisempi, kokeneempi ja modernimpi mies.
Hän oli kokenut kaikenlaista, kuten sanotaan.
Pepe rakasti esityksiä, joissa oli höyhenpuuhkia ja paljetteja,
ja hän kävi iltaisin kabareessa.
Pepe Tous oli ollut haluttu poikamies.
Tapasin hänet Palma de Mallorcalla,
kun olin esittämässä show'tani.
Teatro Balear -teatteri palkkasi minut.
Hän tapasi Saran vuonna 1970.
Pepe oli vaikeassa tilanteessa, sillä hänen äitinsä oli kuollut.
He löysivät toisensa ja sopivat täydellisesti yhteen.
Älyllisesti, energisesti, emotionaalisesti ja taiteellisesti.
Katsoimme toisiamme.
Se oli rakkautta ensisilmäyksellä. "Tämä on mieheni."
Saran kultaiset vuodet olivat Hollywoodissa,
mutta henkilökohtaisella tasolla ne olivat Pepen kanssa.
Kuka vietteli kenet?
Pepe Saran vai päinvastoin?
Yritän saada hänet ajattelemaan, että hän oli se, joka vietteli minut,
mutta oikeastaan se oli molemminpuolista.
Antonia, Antonia.
Kyllä. -Näytä kasvosi, älä takapuoltasi.
Istu alas.
Ja kuka sitten kuvaa teitä yhdessä?
Anna hänelle suukko. Kyllä, upeaa.
He ihailivat toisiaan. He eivät koskaan olleet huonolla tuulella.
Se ei ole normaalia parisuhteessa.
Missä tahansa tämä pariskunta kulki,
kaikki kääntyivät katsomaan.
Näin, millainen suhde heillä oli. Se oli ainutlaatuinen.
Parina he olivat modernimpia.
He olivat tavallaan hippejä, mutta siistejä.
Pepe oli hänen elämänsä rakkaus.
Olen täysin vakuuttunut siitä.
Mutta ennen kaikkea he olivat onnellisia.
Ja he jakoivat tuon onnen eteenpäin, he jakoivat sen muille.
He ostivat uskomattoman kiinteistön Na Burguesasta, kaukana Palmasta.
Se oli täydellinen juhlien pitoon.
Se oli kaunis talo, täynnä antiikkiesineitä,
ja siellä oli loistava yöelämä.
Siellä oli aina ihmisiä.
Hullujenhuone!
Se oli vaarallinen paikka.
Ikinä ei tiennyt, koska sieltä pääsisi pois.
He kutsuivat minut ja perheeni viettämään siellä päivän,
ja saattoikin käydä niin, että jäimme kymmeneksi päiväksi.
Päivät kuluivat kuin siivillä. -Ja meille se oli...
Se oli tilaisuus levätä ja palata takaisin virkistyneinä.
Kerran keksimme järjestää spiritistisen istunnon.
Kun Sara oli siellä, James Dean,
Marilyn ja Greta Garbo voisivat ilmestyä... Miksei?
Laitoimme kätemme pöydälle näin.
Hetki kului, eikä ketään näkynyt.
Yksi puoli Saraa oli paljetteja, glitteriä ja hienostuneisuutta,
mutta hän rakasti myös pukeutua kylpytakkiin ja kävellä rannalla.
Tapasin Saran hänen luonaan Mallorcalla vuonna '82,
kun Pepe Tous palkkasi Alaska y los Pegamoidesin keikalle -
Mallorcan härkätaisteluareenalla.
Sitten Sara saapui rannalta.
Hänen hiuksensa olivat märät, eikä hänellä ollut meikkiä.
Halusin vain kuolla.
Hei. -Hei.
Poninhäntä, ei meikkiä, koko päivän meressä,
aivan alasti.
He olivat oikein onnellisia.
Se, mitä heillä oli, oli ihailtavaa, haluttavaa ja kadehdittavaa.
Heillä oli aina kolme tai neljä pientä koiraa Palman talossa.
Sara oli perhekeskeinen, mutta samalla moderni, avoin ja liberaali.
Hän rakasti perhe-elämää.
Hänen unelmanaan oli oma perhe.
Cuchi. Cuchi.
Hän halusi perustaa kodin, hankkia perheen.
Hän halusi tulla äidiksi,
ja samoin Pepe halusi tulla isäksi.
Lapsettomuus oli todennäköisesti hänen suurin tuskansa.
Hänellä saattoi olla elämänsä aikana jopa yhdeksän keskenmenoa.
Hänellä oli vaikeuksia tulla raskaaksi ja hän sai keskenmenoja.
Kävin kerran katsomassa häntä, kun hän oli viimeisillään raskaana.
Hän oli onnensa kukkuloilla vauvasta, jonka saisi Pepen kanssa.
Hän oli haltioissaan, hän hehkui.
Valitettavasti hän menetti sen.
SARA MONTIEL MENETTI ODOTETUN VAUVANSA
Se oli hänelle todella raskasta.
Oli kauheaa menettää vauva elämänsä rakkauden kanssa.
Pepe vaati, että he adoptoisivat, koska Sara ei voinut saada lapsia.
Siihen aikaan Espanjassa adoptio ei ollut kovin yleistä.
Ennen vanhaan piti tulla äidiksi 20- tai 25-vuotiaana,
koska 35-vuotiaana olit siihen jo liian vanha.
He päättivät adoptoida, jotta hän voisi vihdoin olla äiti,
mikä oli Saran elämän suuri unelma.
Thais... Thais!
Olen tosi kipeä, pistä minua nopeasti, niin tulen kuntoon.
No niin... Anna minulle se piikki.
Oikein hyvä! Kiitos, kultaseni.
Muistan sen, koska siitä puhuttiin kaikkialla.
He julkaisivat, että Sara Montiel oli adoptoinut Thaisin Brasiliasta.
Hän oli niin ylpeä esitellessään tyttövauvaansa.
Hän selätti joitakin ongelmia.
Viranomaiset eivät aina tehneet anteliaita myönnytyksiä hänelle.
Kuinka kauan olette olleet yhdessä? -Olemme olleet pari 14 vuotta.
Huolettaako kuolemansynti teitä?
Ei lainkaan. Kuolemansynti ei huoleta meitä yhtään.
Ja meillä oli siviilivihkiminen, että tyttäremme saisi sukunimemme.
"Hau hau!
Yllättyneinä, mutta erittäin iloisina,
meillä on suuri ilo kutsua teidät isäntiemme häihin."
"Jotta juorut loppuisivat meidän osaltamme,
olemme päättäneet pitää siviilivihkimisen."
Hääkutsussa on kuva Cuchista ja Lady Boysta.
"Jo oli aikakin! Äiti ja isä menevät naimisiin."
Kuvittele, kuinka suuri tähti Sara Montiel oli.
Jopa Fotogramas-lehti arpoi kutsun hänen ja Pepen häihin.
Olen Pere García Gironasta, ja minut kutsuttiin Saran häihin.
Fotogramas järjesti arvonnan.
Mainoksessa luki: "Tule Sara Montielin häihin."
Noin viikon kuluttua sain puhelun.
"Olen Fotogramasista."
"Älä vain sano, että pääsen Sara Montielin häihin!"
Häät olivat täynnä.
Paikalla oli viihdealan väkeä Palma de Mallorcasta,
katsojia, paljon erittäin tyylikkäitä ihmisiä...
Kaikki Palman kauniit ihmiset olivat siellä, juhlaväkeä.
Sara Montiel käveli pöytien välissä ja tervehti minua, kätteli minua...
Tavallinen juttu. "Tämä nainen voitti palkinnon pesuaineen käytöstä."
Sama koski minua. "Tämä herra voitti kilpailun."
Ja sitten kolmelta tai neljältä yöllä -
oli isot uima-allasbileet, jotka kestivät kaksi päivää.
Luulen, että olin ainoa, joka ei ollut humalassa.
Meille kerrottiin, että hän oli yksin ja tähti johdattaisi hänet tänne.
Kysyin sinulta sinä aamuna, olitko rukoillut.
"Jos rukoilet, poikavauva saattaa tulla."
Näetkö? Hänen äitinsä lähetti hänet meille taivaasta.
Hän on söpö.
Kun hän meni Alicanteen hakemaan Zeusta, minä menin mukaan.
Olin paikalla adoptioprosessin aikana.
Katso, Zeus, isä,
siskosi ja minä... Menimme hakemaan sinua, olit yksin.
Halusimme pienen pojan.
Halusimme pojan tosi kovasti, joten menimme hakemaan sinut.
Siitä päivästä, kun haimme sinut, olet ollut meidän.
Meillä adoptiovanhemmilla on tietty ansio tai lisäarvo.
Koska adoptiolapset ovat ehkä kaikkein halutuimpia,
etsityimpiä ja toivotuimpia.
Sara etsi niitä intohimoisesti.
Tiedän, miten se tapahtui -
ja miten hän joutui taistelemaan saadakseen lapsensa.
Vietämme täällä oikein onnellista kesää. Kesää 1984.
Antonia Abad oli poikkeuksellinen äiti ja vaimo.
Kanakroketti.
Tykkääkö hän siitä? -Totta kai hän tykkää.
Synnyt leima otsassasi, eikä se koskaan poistu.
Sen kanssa oppii elämään.
Olen myös ylpeä ja tyytyväinen,
sillä olen elokuvalegenda Sara Montielin poika.
Zeus! -Älä siirrä häntä tai en voi...
Äiti. -Anna äidille suukko.
Äitinä hän oli todella iloinen ja läheinen.
Hän todella halusi antaa lapsilleen kaiken mahdollisen rakkauden.
Katso, lintu. Lentokone...
Ja hän selitti meille monia asioita, mistä olimme kotoisin...
Koska meidät molemmat adoptoitiin hyvin pieninä,
he selittivät sen meille kunnolla ja kertoivat meille syyt.
Hän tapasi sanoa joka päivä:
"Vaikka en sinua synnyttänyt,
olet aina poikani." Isänikin sanoi niin.
Tiedät, että isäsi on nimeltään José Tous Barberán,
hän on liikemies ja toimittaja.
Sinähän tiedät, että äiti...
Katso, tuolta tulee isi. Isi on täällä. Näetkö? Isi tulee.
Tule lähemmäksi, kulta. Ota kamera, minä menen sinne.
Haluan kokeilla jotain, rakas. Anteeksi, haluan kokeilla jotain.
Mene tuonne, tai kasvosi jäävät varjoon.
Laita hänet enemmän tänne.
Isäni oli oikea riesa.
Hän oli aina kuvaamassa. Videokamera kädessä 24/7.
"Zeus, katso tänne. Anna Thaisille suukko. Ja äidille."
Zeus.
Zeus!
Tämä on meille molemmille. -Ei, ei ole!
Lapsena siskoni ja minä riitelimme usein.
Television katsomisesta,
kotona syömisestä ja ajan viettämisestä koirien kanssa.
Kotona meitä ympäröivät aina ystävät,
hauskat, läheiset ja rakkaat ihmiset.
Muistan viettäneeni paljon aikaa ihmisten seurassa,
erityisesti ystävien kanssa.
Paco! -Hei! Katsokaa, missä kunnossa olen.
Paco, kyykisty.
Mitä? -Kyykisty.
Tänään on 27. heinäkuuta 1985.
Äitini oli hulluna mereen. Hän rakasti purjehdusta. Samoin isäni.
Kesällä menimme veneellä joka päivä, menimme satamaan ja purjehdimme.
Veimme yhteen oman veneemme ja isäni ystävän veneen,
söimme paellaa ja nautimme päivästä.
Oli ihanaa elää merellä ja purjehtia Palmassa.
Se oli meidän arkeamme kesäisin Mallorcalla.
Se oli minulle täydellistä elämää.
Jos haluaisin jotain elää uudelleen,
niin aikamme Mallorcalla,
koska ne olivat elämäni onnellisimpia päiviä.
Koin niin monia asioita.
Joululahjojen avaaminen olohuoneessa.
Tässä sitä ollaan, vuosi 1986 on juuri alkanut.
Syntymäpäivätkin olivat villejä.
Ystäväni, siskoni ystävät, isäni ystävät ja äitini ystävät.
"Operaatio kynttilänpuhallus."
Muistan elävästi nuo ihanat syntymäpäivät.
Olen valtavan kiitollinen isälleni muistojen tallentamisesta.
Koska nyt meillä on ihania muistoja noilta ajoilta.
Aika puhaltaa ne sammuksiin.
Sitten kun olet valmis.
THAIS JUHLI VIIDETTÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄNSÄ LASTENJUHLILLA KOTONA
Katso nyt myös kameraa.
Hän irvisti!
Elämä Sara Montielin poikana ei ole helppoa.
Jouluna otettiin perinteisiä valokuvia.
Emme halunneet sitä ollenkaan. Varsinkaan siskoni.
Katsot tuonne ja sanot: "Olen äitini ja veljeni kanssa."
Pikkuveljeni käyttää rusettia.
Rusetti. Ja mikä hänen nimensä on? -Zeuis...
Zeus... -Tous.
Zeuis Tous Abad.
Mikä sinun nimesi on? -Thais Abad.
Perheet olivat paljon enemmän esillä kuin nykyään.
Nyt lapsensa esittelemistä pidetään poliittisesti epäkorrektina.
Mutta 80-luvulla me kaikki näytimme kuvia lapsistamme.
Ja ilmaiseksi. Se oli normaalia. Olimme väleissä lehdistön kanssa.
Tuohon aikaan suhde lehdistöön oli täysin tuttavallinen.
Se oli luonnollista. Niin me teimme sen.
Vaikka hän on sellaisen diivan tytär kuin Sara,
hän ei ole koskaan ollut lainkaan kiinnostunut parrasvaloista.
Katso minua, Thais.
Hän ujosteli kameroita. Ja sen huomasi selvästi.
Älä piileskele!
Juuri nyt Thais on minulle kuin sisko.
He olivat aina hyvin sulkeutunut piiri, hyvin läheinen,
kaukana salamavaloista ja valonheittimistä.
Hän esitteli heitä. He puhuivat toimittajille vastahakoisesti.
Monille. Olin yksi heistä.
Hän ei koskaan halunnut olla kuuluisa.
He tarjosivat hänelle miljoonia, mutta Thais ei vastannut soittoihin.
Thais, tänne päin.
Hän taisteli anonymiteettinsa ja yksityisyytensä puolesta.
Thais on upea ihminen, hyvä ystävä, ja hän oli loistava tytär.
Voitko näyttää hänelle, kuinka paljon rakastat häntä?
Ilman ikuista rakkautta...
LASTEN MYYMINEN EI OLE RIKOS
Osa lehdistöstä halusi tuoda esiin Saran ja Pepen adoptiot.
He vainosivat häntä.
Se oli asia, joka suututti Saraa ja Pepe Tousia eniten.
He eivät kestäneet kuulla tiettyjä asioita.
Miten he etsivät hänen poikansa perhettä.
Vaikka poikani olisi löytynyt viemäristä,
kenelläkään ei ole oikeutta sanoa niin.
Nyt hänellä on sekä äiti että isä.
He tekivät jotain yksiselitteistä ja valittivat tuomioistuimeen.
He loivat ennakkotapauksen -
puolustamalla alaikäisen poikansa oikeutta kunniaan.
He voittivat korkeimmassa oikeudessa.
Pikku vauvani, hän on maailman suloisin.
Zeus, katso, lokki! Katso!
Äitiys teki Sara Montielista mahdollisesti enemmän Antonian.
Antonia, Antonia, Antonia!
Antonia. Antonialle.
Antonia on äitisi.
Hän oli aina Antonia, mutta Sara Montiel -
ei ollut kuvitteellinen hahmo, vaan se oli hän.
Hän oli sekä Antonia että Sara Montiel.
Meikatessaan äitini sanoi: "Täältä tulee Sara Montiel."
Oli hyvin vaikea erottaa Antonia Abadia ja Sara Montielia.
He olivat yksi ja sama nainen.
Antonia ei meikannut paljoa, ja hänellä oli jalassaan tossut.
Jos saan sanoa, sinulla on tapana esitellä rintojasi.
Ja joku voisi sanoa, että ne roikkuvat vähän.
Mutta sellainen minä vain olen.
Työnnän ne ylös...
Odota, odota, odota.
Ei kiinnosta. Olen 53, en voisi vähempää välittää.
Saralle se ei ollut seksuaalista, vaan normaalia.
Mallorcalla otetut yläosattomat kuvat eivät ole tarkoitettu provosoiviksi.
Niin hän ui.
Hän ajatteli eri tavalla.
On paljon kuvia ja artikkeleita, joissa Sara -
oli luonnollisesti yläosattomissa.
Kukaan muu ei uskaltanut olla Espanjassa siihen aikaan niin.
En voi mitään sille, että synnyin La Manchassa -
ja minulla on luonnolliset rinnat.
Poliisi meni hänen luokseen sakottamaan häntä.
Sara selitti heille kauniisti,
että näin hän ottaa aurinkoa saadakseen rintansa päivettymään.
Hän onnistui puhumalla välttämään sakon.
Mutta he sanoivat: "Lopeta se, tai kaikki naiset alkavat tehdä niin."
Kun hän pystyi, hän teki sitä vielä enemmän.
SARA MONTIEL TÄYSIN ALASTI
Kuinka vanha Sara oli, kun hän teki tuon Interviú jutun?
Sara Montiel oli 52-vuotias, kun hän poseerasi Interviúlle ensi kertaa.
Sara, tietynlaisen Espanjan seksuaalinen ja aistillinen myytti -
oli nainen, joka riisuutui -
ja esiintyi Interviússa, koska hän halusi.
Hän on maamme tärkein ikoni -
seksuaalisen vapauden suhteen.
Sara esiintyi alasti -
elokuvassa Cinco almohadas para una noche.
Puchito, olet kultainen.
Jos tarvitset lisää... -Tiedät, etten ole mikään tuhlari.
Lopetin elokuvien tekemisen Cinco almohadasin ja Varietésinjälkeen.
Sillä siihen aikaan... Muistatko eroottisen elokuvan?
Menet keittiöön täysin pukeutuneena paistamaan munia,
ja seuraavaksi olet yläosattomissa. En pitänyt siitä.
Saraa ei kiinnostanut sellaiset elokuvat,
vaikka hän oli täysin edistyksellinen ja liberaali.
Hänellä ei ollut ongelmaa poseerata yläosattomissa -
tiettyjä lehtiä varten, kunhan kuvat olivat tyylikkäitä.
Mutta tuon tyyppiset elokuvat olivat liian räikeitä.
Et kai yritä käyttää minua hyväksesi.
Sitä minä kaipasinkin tänä iltana.
Miten voit ajatella niin?
Paleltaako sinua vielä?
"Miksi et enää tee elokuvia?" Yksinkertaista.
Viehättävä, kaunis elokuva on historiaa.
Ala ei hylännyt häntä. Hän päätti lopettaa elokuvien tekemisen.
Se oli oikein. Aika oli juuri täydellinen.
Itse asiassa musiikki pelasti hänet, kun hän jätti elokuva-alan.
Hänen laulunsa olivat uraauurtavia.
Kukaan muu ei uskaltanut tehdä sellaista silloin.
"Touch Me" -musiikkivideo ei voisi olla nykyaikaisempi.
Miten voisin unohtaa sen?
Näen hänet yhä täällä pyörimässä.
Tämä nainen kierii maassa.
Madonna käytti siniruutua "Frozenissa",
mutta Valerio Lazarov ja Sara Montiel tekivät sitä jo -
Espanjan televisiossa joka viikko.
Siinä on liioiteltua eroottisuutta,
joka lähentelee parodiaa.
Hän alkoi laulaa englanniksi ja ryömi lattialla...
Englantia erittäin vahvalla aksentilla.
Hän esitti kappaleen "Touch Me", joka oli uskomattoman eroottinen.
"Tule. Tule hitaasti luokseni".
Ja hiukset, ne olivat upeat.
Hän siirtyi musiikkiesityksiin, joissa oli loistava.
Ei ollut väliä, lauloiko, tanssiko vai näyttelikö hän eri hahmoja.
Hän säilytti tähtiasemansa 70-luvulla, vaikkei tehnyt elokuvia.
Hän ei jäänyt eläkkeelle, hän vain laajensi repertuaariaan.
En voi unohtaa, että jos minua kutsutaan Sara Montieliksi,
tai jos kutsun itseäni edelleen Sara Montieliksi,
se on teidän ansiotanne, hyvät naiset ja herrat, rakas yleisöni.
Kiitos siis, että olette seurassamme tänä iltana.
Paljeteista tuli tavaramerkki. Hän tiesi sen puhuttelevan yleisöä,
se oli hänen kultasuonensa näyttämöllä.
Löysin teatterin ja yleisöt,
jotain, jota en ollut saanut kokea aiemmin.
Sen löytäminen oli minulle todella tärkeää.
Pepe todella auttoi häntä.
Hän koki uuden kulta-ajan, tällä kertaa teatterissa.
Isäni antoi kaikkensa. Hän tarvitsi sitä, hänen oli pakko.
Hän ei ollut vain aviomies, vaan myös manageri.
Pepellä oli paras musiikki, parhaat tanssijat ja parhaat esitykset.
Tous oli liikemies,
mutta liiketoiminta pyöri Saran ympärillä.
Se on itsekritiikkiä...
Suuren luokan. -Suuren luokan.
Hän muuttui tavallaan esineellistetystä seksisymbolista -
aktiiviseksi yrittäjäksi ja naiseksi.
Et mennyt katsomaan esitystä vaan Saraa -
tekemässä mitä tahansa.
Ei väliä. Pääasia, että se oli hän.
Rakastan Sara Montielin show'n nimiä. Hänellä oli Saratízate.
Súper Sara Show.
Doña Sara De La Mancha.
Su Majestad Sara Montiel.
Sara en persona.
Ainoa, jossa hänen nimeään ei mainittu, oli Taxi vamos al Victoria.
Nämä nimet tekivät selväksi, kuka tähti oli.
Vau, katsokaa, kuka on yleisössä.
Toinen on Carlos Berlanga ja toinen Santiago Carrillo.
No niin, nyt lähtee.
Ihmiset pääsivät näkemään hänet. Hienoa.
Sara Montiel vaikutti aina olevan saavuttamattomissa.
Harmi, että olette niin kaukana, majesteetti,
ettekä voi antaa minulle savuketta.
Näin hänet ensimmäisen kerran 17-vuotiaana Calderón-teatterissa.
Olin täysin ällikällä lyöty, kun näin hänet.
Kun hän oli Victoriassa ja minä Arnaussa...
Se taisi olla vuonna '79...
Kävin tapaamassa häntä, ja Pepe oli ylenpalttisen ystävällinen.
Samoin Sara.
Ensimmäisen kerran näin hänet henkilökohtaisesti -
Victoria-teatterissa.
Hän suuteli minua tervehdykseksi, ja minä itkin. Se järkytti häntä täysin.
Sanoin hänelle: "Olet kuin ilmetty äitini."
Tämä tarina kosketti Sara Montielia, ja minusta tuli osa hänen elämäänsä.
Aina kun ostin meikkejä, luomiväriä, poskipunaa tai siveltimiä,
ostin kaksi ja annoin hänelle toisen.
Hän piti kaikesta, mitä toin hänelle.
Teatteri toi hänet lähemmäs yleisöä ja teki hänestä inhimillisemmän.
Niin ihmiset voisivat nauttia hänestä henkilökohtaisemmalla tasolla.
Hyvää iltaa, hyvät naiset ja herrat.
Olen onnellinen, että saan olla kanssanne tänään -
ja esitellä teille uuden ohjelmamme:
Ven al Paralelo.
Kaiken, mitä hän oli tehnyt elokuvissa -
ja musikaaliesityksissä, hän siirsi televisioon.
Rakastin sitä, kun ohjelma alkoi.
Verhot avautuivat ja hän ilmestyi joka kerta eri asussa.
Hän oli ollut Yhdysvalloissa ennen sitä. Ja mitä meillä oli siellä?
The Cher Show, jossa olivat mukana Charo Baeza, Shirley MacLaine,
jopa Lucille Ball ja Carol Burnett.
He tekivät tuollaisia esityksiä.
Ja Sara sopi täydellisesti sen tyyppiseen ohjelmaan.
Hän pukeutui milloin miksikin, piti yllään milloin mitäkin.
Joku soitti palokunnalle.
Hän juonsi, lauloi, näytteli, haastatteli. Kaikkea.
Se oli jotain uutta.
Esittelen teille Juan Gimenon, apulaiseni.
Ajattelin: "Missä kamera on?" Juontaisinko Sara Montielin kanssa?
Lopeta. Minä en tee sopimuksia kalpeanaamojen kanssa.
Ven al Paralelo merkitsi paluuta Sara Montielille -
ja nosti hänet jälleen parrasvaloihin.
Pepe varmisti, että hän perehtyi käsikirjoitukseen huolella.
Hän piti tiukkaa kuria. Hän halusi tärkeitä ihmisiä mukaan.
Ohjelmassa oli mukana paljon tähtiä.
Celia Cruz.
Ja Bonnie Tyler...
Robert Palmer.
Charles Aznavour...
Ja Samantha Fox, se oli aivan hullua.
Hän oli taianomainen, uskomaton.
Bibi Andersen.
Hän on spontaani, hän on kaunis. Hän on kaikkea.
Norma Duval.
Olin iloinen saadessani olla mukana. Minulla oli hauskaa hänen kanssaan.
"Normita, teit hienoa työtä."
On kylmä.
Kultaseni... Zoomi?
Zoomi on aivan sormiesi yläpuolella.
Ai niin.
Eräänä päivänä minusta alkoi tuntua, että Sara käyttäytyi oudosti.
Kysyin häneltä, oliko kaikki hyvin, oliko jokin vialla.
Hän harjoitteli Sevillan messujen jaksoa.
María del Monte oli paikalla, sen muistan aina.
Pepe Tousille tehtiin lääketieteellisiä kokeita.
En tiennyt, mitä varten.
Esitysten välissä menin Saran luo ja kysyin häneltä:
"Antonia, miten Pepe voi?"
Hän puhkesi itkuun kuin pieni lapsi ja halasi minua.
Näin, kuinka diiva, tähti, romahti täysin...
Se oli rankkaa.
Pitkälle edennyt paksusuolen syöpä.
Valitettavasti hoitovaihtoehtoja ei ollut paljon.
He kertoivat äidilleni, että isälläni oli kolme kuukautta elinaikaa.
Se oli todella, todella surullista,
koska sitten hänen piti mennä esiintymään.
Illan artistinanne: María del Monte.
Sara kävi läpi Pepen sairauden lähes yksin.
Hän ei halunnut heidän näkevän Pepeä sellaisena kuin hän oli.
Ja hänen täytyi jatkaa rohkeasti.
Hän pyysi minua olemaan sanomatta mitään.
Pidin salaisuuden, mutta hän kävi läpi helvettiä.
Hän oli klinikalla valenimellä.
Kävin hänen luonaan kahdesti.
Hän piti yllä rohkeaa ilmettä ja oli miehensä tukena -
niiden muutaman kuukauden ajan, kun tämä oli sairaalassa.
Se oli kamalaa, todella kamalaa.
Kuulin siitä televisiosta.
Hänen avustajansa tuli ulos ja sanoi: "Pepe Tous on kuollut."
Hänen lapsensa olivat paikalla. Se oli aika tuskallinen kokemus,
mutta ei niinkään Pepelle, hän oli aina iloinen.
He tekivät hänen olonsa mahdollisimman hyväksi.
Sara Montielin aviomiehen ja managerin, Pepe Tousin,
jäännökset tuhkattiin tänään Barcelonan hautausmaalla.
Suosittu näyttelijä ja laulaja oli läheistensä ympäröimänä.
Käytimme tilaisuutta hyväksemme ja juttelimme, kun pystyimme.
Ilmaisimme rakkautemme, puhuimme hänen paranemisestaan.
Mutta hän ei koskaan saanut tietää kuolevansa, en sallinut sitä.
Kun näet miehesi vähitellen katoavan kolmen kuukauden aikana -
etkä sano mitään, vaan esität rohkeaa, esiinnyt,
menet televisioon kuin mitään ei olisi tapahtunut,
se on vaikeaa, vaikka olisit maailman paras näyttelijä.
Hyväksyn sen ja jatkan lasteni ja ystävieni avulla.
Miehesi on poissa, se, johon luotit,
silmäteräsi, tukesi, kaikkea mahdollista.
Nyt kohtaat maailman kahden lapsen kanssa.
Hei.
-Hei.
Nukuin sängyssä, hän tuli luokseni ja sanoi:
"Isä on mennyt taivaaseen." Luulin, että hän palaisi.
Aivan kuin taivas olisi baari, jossa piipahdetaan ja palataan takaisin.
Ja kesti vuosia tajuta se.
Totuus on, että se on monimutkaista.
Zeus. Zeus.
Hei. Osaatko räpytellä ripsiäsi?
Pepe Tousin kuolema oli uskomattoman surullinen.
Heti kun sain tietää, otin lennon Palmaan.
Pystyin viettämään muutaman päivän surren hänen kanssaan.
Näin Antoniassa vahvan, kovan naisen, mutta täynnä tunteita.
Olen kiitollinen kaikille, jotka lähettivät minulle sähkeitä,
sekä tutuille että tuntemattomille.
He lähettivät meille surunvalittelunsa.
Haluaisin kiittää heitä, sillä sain satoja ja taas satoja sähkeitä.
Haluan näyttää teille tämän. Se on vuodelta '92 ja todella ihana.
Katsos tätä. Madrid, syksy 1992.
"Rakas Sara..." -Muistatko, kun kirjoitit kirjeen?
Kyllä. Muistan etsineeni paperia,
väriä ja kirjekuorta.
Siinä lukee: "Rakas Sara,
tässä maailmassa ei ole sanoja, jotka parantaisivat haavasi..."
Kultaseni!
"Olemme kaikki täällä tukenasi.
Meille olet ihailtava.
Kun sanon 'meille', tarkoitan ryhmää meitä naisia...".
Meitä oli paljon.
"Ryhmää meitä naisia, jotka rakastavat sinua -
ja pitävät sinut lähellä sydäntämme.
Ole vahva, Sara,
sillä hän on aina lähelläsi ja pitää sinusta huolta.
Kuten aina.
Ja me olemme täällä toivoen, että löydät rauhan ja tyyneyden."
Sitä hänen oli vaikea löytää.
"Rakkaita terveisiä sinulle ja lapsillesi.
Rakastan sinua. Loles León." Näin minä kirjoitin.
Pepe Tous ei ollut koskaan ajatellut kuolevansa ennen Antoniaa.
Hautausurakoitsijalle piti maksaa sekillä.
Sara sanoi minulle:
"Chelo, tiedätkö, miten kirjoitetaan shekkejä?"
Katsoin häntä ja vastasin:
"Kyllä, mutta minulla ei ole shekkivihkoa mukanani."
Silloin hän alkoi itkeä ja sanoi: "Ei, ei.
En osaa kirjoittaa shekkiä, ja minun on maksettava -
hautausurakoitsijalle Pepen hautajaisista."
Silloin tajusin, kuinka yksin Sara Montiel oli.
SEURAAVASSA JAKSOSSA
Hei, Sara.
Kuten näet, törmäsin Cariin.
Se on unelma, jonka en uskonut toteutuvan.
Hän sanoi tutustuneensa johonkuhun netissä.
Tuo henkilö ei ole sinulle hyvä, hän ei sovi sinulle.
Hän ei voinut elää sen kanssa. Hänen lapsensa eivät puhuneet hänelle.
"Tämä on julkaistava Hello! -lehdessä. Veloita heiltä omaisuus."
Miten voit, Sara?
Saran ovet olivat aina auki monille hänen ystävilleen,
jopa niille, jotka pettivät hänet.
Se oli kuin oma poika varastaisi sinulta.
Luulen, että yhtäkkiä jokin naksahti -
ja kaikki muuttui. Ikävä kyllä Sarasta tuli -
karikatyyri siitä, mitä hän oli ollut vuosien ajan.
Yleisö buuasi Sara Montielille.
Ei ikinä! Ei ikinä! Ei ikinä! -Sara, tulit Tonin kanssa...
Olimme kaikki hyvin epäreiluja Sara Montielia kohtaan.
On surullista, että tuohon aikaan äitini ei enää ollut oma itsensä.