Upřímně: Byla jste vůbec někdy št'astná?
Ano, byla jsem št'astná. Jsem št'astná.
Zlomila jste spousty srdcí a dost mužů dovedla k zoufalství.
Zůstalo za mnou dost zoufalství a dost zničené lásky.
Spousta neopětované lásky a smutku,
ale také radosti. Prostě ode všeho trochu.
Pepe, zlato. Pojď sem. Postav se sem.
Upřímně: Neřekla bych, že můj život byl tragédií.
Tvář trochu dolů prosím, at' je na ní pořádně vidět.
Super Sara
Na Kubě jsem potkala Amerického spisovatele Ernesta Hemingwaye.
Řekl: Jste Španělská žena, musíte kouřit doutníky.
Prostě musíte.
Ve Španělsku je doutník něco, co jde ruku v ruce se Sarou Montiel.
není je od sebe možné oddělit.
Sara ráda kouřila doutníky. Nebyla to jen póza.
Milovala kouření doutníků.
Zapálíte ho takhle.
-Takhle. -Ukažte mi to.
Sara je v mém domě jediný, kdo tu smí kouřit.
Lidé se ptají jestli smí a já říkám: Ne.
Jak bych jí mohla říct: Ne?
Prostě tu kouřila doutník.
je vám jedno, co o vás říkají?
To bych neřekla, prostě jen kouřím.
Ano, kouříte.
Myslím, že pro ní byl doutník něčím skoro erotickým.
Ta erotická dvojznačnost je doslova božská.
Nejen pro muže, ale pro všechny.
Takový krásný oblek. A ty brýle.
Podívej se na mě.
Dobře.
Líbí se ti moje nohy?
Sara byla tak ohromná a tak odlišná od ostatních žen.
Byla průkopnicí která se vdala čtyřikrát
když bylo ve Španělsku běžné se vdát jednou.
Řekla jste mi o manželství s Anthony Mannem, což bylo tehdy skandální.
V těch letech byl ve Španělsku civilní sňatek smrtelným hříchem.
Byl rozvedený a byl to žid.
To bylo něco úplně jiného, než co chtěla tehdejší Španělská žena.
Po příletu do Španělska sešla po schodech z letadla.
a nějaké ženy začaly skandovat: Čúza, čúza, čúza.
Čúza. Rozumíte? Křičeli na mě, že jsem čúza.
Uvědomila si, že na ní křičely, že je děvka.
Na ulici mi nadávali a házeli na mě kamení. Ano, kamení.
Byl to další příklad její inteligence.
To, jak dokázala něco složitého proměnit v něco zábavného.
Manželství s Anthony Mannem se rozpadá.
Byli to jedinci z rozdílných kultur,
rozdílných zemí a rozdílných generací.
Vdala se a rozvedla ve světě, kde rozvody neexistovaly.
Tehdy byl rozvod nejen zločinem, ale také hříchem.
A pak si vzala muže, který byl opakem všeho o čem snila.
V kostele Montserrat v Římě je José Vicente Ramírez Olalla nervózní.
Je snoubencem Sary Montiel.
Pocházel z tradicionalistické rodiny ze severu Španělska.
A celá jeho rodina měla skvělou kariéru.
Reprezentoval tehdejší španělskou představu mača.
Žena má být v kuchyni a vařit.
Vždycky jsem si myslela, že Sařina svatba v Římě měla nějaký účel.
Něco jako by se svým způsobem snažila o vykoupení.
Že se vdá tak, jak to zamýšlel bůh a jak se to očekávalo.
Ale brzy po svatbě řekne Saře, že má zapomenout kým byla,
a že teď je už jen jeho manželkou.
Řekla mu, že nehodlá přestat s prací. A ještě řekla:
"Vzala jsem si tě, ale zůstanu Sarou Montiel."
Po návratu z líbánek ho opustila a rozešli se.
Dlouho to nevydrželo.
Oženil se s herečkou na vrcholu kariéry a chtěl ji poslat do důchodu.
To byla velká chyba.
Byla jsem velmi št'astná žena, protože mě neustále obletovali muži,
a já je mohla takhle odhánět.
Vem si ho. Vem si ho.
Sára milovala muže a věřila v rodinu, ale hlavně věřila v sebe a kariéru.
Nesmířila se s tím, že je ženou, kterou živí její manžel.
Měla svou nezávislost a trvala na tom, kým je.
Sarou Montiel.
Pokusit se ji od toho odříznout bylo nemožné.
Chtěla jsem se svléknout, ale nebudu muset.
-Na tebe také dojde. -Sundám si sako.
Byla tak svůdná,
že zlomila srdce mužům, a pravděpodobně i ženám.
Dokázala si získat úplně každého a ze všech společenských vrstev.
Spoustu intelektuálů Sara fascinovala.
Nejvíce Terence Moixe.
O Saře Montiel psalo mnoho intelektuálů. Paco Umbral...
Sara Montiel má hluboký a zlý hlas ženy,
která má u nohou plný hřbitov lovců.
I sám Cela. Nikdo nemohl odolat tomu jí věnovat pár řádek.
Legenda praví, že král Juan Carlos byl na lovu v horách Toleda.
Dorazila tam královna Sofia, aby ho překvapila.
A aby ho opravdu překvapila, udělala něco, co se dělat nemá.
Otvírala jedny dveře za druhými a pak otevřela i poslední dveře.
A tam našla Juana Carlose se Sarou Montiel.
Král kouřil?
Ano.
Jednou měla pocit, že je na dně a řekla mi:
"Ráda bych začala nový život, protože nemám vůbec žádné soukromí."
Nebudeš tomu věřit, ale já jsem neměla víc než čtyři nebo pět mužů.
Začal jsem se smát a ona řekla: "Ty parchante!"
Je snadné žít s hvězdou, jakou jste?
No, myslím že je snadné žít v harmonii,
Když se dva lidé milují a vzájemně se respektují.
Sara potřebovala najít někoho, kdo by s ní dokázal správně zacházet.
A to byl Pepe.
Pepe Tous pocházel z velmi prestižní rodiny na Mallorce.
Jeho dědeček založil noviny Última Horaand.
Měli velký vliv ve společenských kruzích,
měli velmi dobré konexe.
Udělalo to z něj moderního člověka s velkým rozhledem. Měl zkušenosti.
Byl nepřehlédnutelný.
Pepe miloval představení s péry, boa a flitry.
Rád chodil po nocích do kabaretu.
Pepe Tous byl vhodný starý mládenec.
Setkala jsem se s ním v Palma de Mallorca,
Hrála jsem v představení Sara Montiel osobně.
Bylo to pro Teatro Balear, které řídil.
Poznal ji v roce 1970.
Bylo to pro ni špatné období, protože jí právě zemřela matka.
Poznali se a naprosto dokonale si vyhovovali.
Intelektuálně, vitálně, emocionálně a především umělecky.
Hned jsem si řekla: "To je muž mého života."
Vždycky říkám, že Sařina zlatá léta byla ta hollywoodská,
ale v osobním životě jí zlatá léta dal Pepe.
Kdo si vybral koho?
Pepe Saru Montiel, nebo Sara Montiel Pepeho?
Snažila jsem se, aby si myslel že mě ulovil.
Ale ve skutečnosti to bylo vzájemné.
-Antonie, Antonie -Ano? -Přestaň mi ukazovat zadek. Podívej se sem.
Sedni si. A kdo to s ní bude natáčet?
Polib ji. Ano, paráda.
Zbožňovali se navzájem.
Nikdy neměli špatnou náladu. To u páru není normální.
Byli párem, za kterým se všichni otáčeli.
Viděla jsem vztah, který měli. Byl naprosto unikátní.
Byli takovým moderním párem.
Byli dost jako hipíci, ale fajn.
Ano, myslím, že Pepe byl láskou jejího života.
Ale především byli št'astní.
A tohle své štěstí a spokojenost dovedli přenést i na vás.
Koupili si úžasnou nemovitost v Na Burguesa, dost daleko od Palmy.
Skvělé místo na večírky.
Krásný dům plný starožitností a pořádně to tam žilo.
Vždycky tam byli lidé.
Prostě blázinec.
Bylo to nebezpečné místo.
Věděli jste, kdy přijedete, ale už ne, kdy se odtamtud dostanete.
Pozvali mě s rodinou, abychom přijeli na jeden den.
A nakonec jsme tam byli 10 dní.
Dny prostě jen letěly.
A pro nás to byla...
Možnost odpočinout si a vrátit se v dobré náladě.
Jednoho dne nás napadlo zkusit spiritismus.
Když tam byla Sara, mohli se objevit James Dean, Marylin,
nebo Greta Garbo.
Takhle jsme položili ruce na stůl.
Chvíli jsme se snažili a nic. Nikdo se neobjevil.
Jedna část Sary milovala flitry, třpytky a sofistikované šaty,
ale pak si ráda oblékla župan a procházela se po pláži.
Setkala jsem se s ní v jejím domě na Mallorce v roce 1982.
Pepe Tous najal Alaska y Los Pegamoides
na vystoupení v býčí aréně na Mallorce.
Pak se objevila Sára, která byla na pláži.
Vlasy měla mokré a neměla žádný makeup.
A já chtěla umřít.
Měla culík, žádný makeup a strávila celý den v moři.
Úplně nahá.
Byli št'astní.
To, co měli, bylo obdivuhodné, žádoucí a záviděníhodné.
V domě v Palmě měli vždy tři nebo čtyři malé psy. Vždycky.
Sara hodně věřila v rodinu.
Byla moderní, otevřená a liberální,
ale i tak opravdu věřila na rodinu.
Snila o tom, že bude mít svou vlastní rodinu.
Chtěla vytvořit domov, rodinu.
Jejím přáním bylo se stát matkou a stejně tak se Pepe chtěl stát otcem.
Že nemohla mít děti pro ni bylo v životě asi to nejbolestivější.
Říká se, že za svůj život mohla mít až devět potratů.
Možná měla problémy s otěhotněním a o děti přišla při potratu.
Sara Montiel bude matkou.
Ale když jsem za ní šla do divadla, byla v pokročilém stádiu těhotenství.
Těhotná a nadšená z toho, že s Pepem čekají dítě.
Byla nadšená. Úplně zářila.
A bohužel to nevyšlo.
Sara Montiel potratila.
Přijít o to dítě pro ni bylo těžké.
Ztráta dítěte, které čekala se svou láskou, pro ni byla hrozná.
Pepe trval na adopci, protože Sara nemohla mít děti.
V těch letech nebyla adopce ve Španělsku tak běžnou záležitostí.
Za starých časů jste se matkou musela stát ve 20 nebo 25 letech,
protože v 35 letech jste už na mateřství byla příliš stará.
Nakonec se rozhodli pro adopci.
Alespoň takto se mohla stát matkou, což byl Sařin velký sen.
Thais, jsem nemocná, musíš mi rychle dát injekci, aby mi bylo lépe.
Ano, výborně. Díky, díky.
Pamatuji si to, protože to napsaly všechny noviny.
Bylo zveřejněno, že Sara Montiel adoptovala Thais,
která pocházela z Brazílie.
Byla tak pyšná, že se může pochlubit svou holčičkou.
Překonala nějaké problémy.
Úřady k ní nebyly zrovna vstřícné.
Jak dlouho už jste spolu?
Jsme spolu už 14 let.
Neobáváte se, že je to hřích?
Ne, vůbec ne. Neobáváme se toho, že je to hřích.
Navíc jsme měli civilní obřad, takže naše dcera může mít naše příjmení.
Páni.
To ale bylo překvapení.
S velkým potěšením vás zveme na svatbu majitelů.
Aby nás už nikdo nepomlouval, rozhodli jsme se mít civilní obřad.
Na pozvánce je fotka Cuchi a Ladyboye...
A text: "Konečně se máma s tátou berou."
Pro představu, jak velkou hvězdou Sara Montiel byla:
Magazín Fotogramas pořádal losování o pozvánku na její svatbu s Pepem.
Fotogramas
Jsem Pere Garcia z Girony a měl jsem to štěstí, že jsem vyhrál pozvánku.
Fotogramas zorganizovala soutěž.
Zveřejnili inzerát: Zúčastněte se svatby Sary Montiel.
A asi po týdnu jsem dostal telefonát:
"Volám z redakce Fotogramas." A já: "Neříkejte, že jsem vyhrál."
Na svatbě bylo plno.
Byli tam lidé ze showbyznysu z Palmy de Mallorca,
přihlížející a spousta krásných lidí.
Všichni krásní lidé z Palmy, úžasná hostina.
Sara procházela mezi stoly, pozdravila mě a podala mi ruku.
Řekli jí: "Ten pán vyhrála pozvánku za používání detergentů.
Pak přišla ke mně a bylo to: "Ten pán vyhrál soutěž."
A pak u nich doma, někdy nad ránem začala oslava u bazénu.
Trvala dva dny.
Myslím, že jsem byl jediný, kdo nebyl opilý.
Říkají, že byl sám. A pak ho k nám přivedla hvězda.
Pamatuješ, jak jsem se ptala, jestli se modlíš?
Protože když se budeme modlit, možná budeme mít chlapečka.
A vidíš? Poslala nám ho z nebe jeho máma.
Krásný.
Když jela do Alicante vyzvednout Dia, jel jsem s ní.
Byl jsem u toho během procesu adopce.
Koukej, táta.
Když jsme pro tebe šli, byl jsi sám.
Chtěli jsme chlapečka.
Opravdu moc jsme ho chtěli.
Už ode dne, kdy jsme byli v Porti, jsi byl náš.
My adoptivní rodiče máme určitou zásluhu.
Zásluhu nebo přidanou hodnotu.
Adoptované děti jsou možná ty nejvíce chtěné a milované.
Sara je vyhledávala.
Vím, co se dělo, a jak moc musela bojovat, aby ty děti měla.
Užijeme si tu krásné léto. Léto 1984.
Byla výjimečnou matkou a manželkou.
-Kuřecí krokety. -Má je rád? -Určitě má.
Narodíte se s nálepkou a ta nejde sundat. Musíte s ní žít.
Ale jsem hrdý na to, že jsem synem Sary Montiel.
Mýtu v historii filmu.
Nehýbej se tak moc, nebo nebudu moci....
No tak, dej mámě pusu.
Jako matka byla velmi veselá, velmi blízká.
Dětem dávala všechnu lásku, kterou mohla.
Podívej. Pták. Nebo letadlo.
A také nám vysvětlila, jak to s námi je.
Ťu, t'u, t'u.
Už když jsme byli malí, věděli jsme, že jsme adoptovaní.
A řekla nám i důvody proč.
Opakovala mi to každý den.
I když jsem tě neporodila, vždycky tě budu milovat.
A tvůj otec také.
Tvůj táta se jmenuje José Tous Barberán.
Je podnikatelem a novinářem.
Víš, že máma... Hele, tamhle jde táta. Vidíš?
To je táta.
Pojď sem, zlato, vem si tu kameru.
Postavím se tamhle a něco zkusím, lásko.
Postav se tak, at' nemáš tvář ve stínu.
Dej ho trochu blíž sem.
Táta byl hrozný.
Stále nás natáčel. Neustále držel kameru.
Podívej se na mě. Polib Thais. Polib mámu!
Die!
-To je pro nás oba! -Není!
Ano, jako děti jsme se se sestrou často hádali.
Klidně o tak běžné věci, jako je sledování televize,
jídlo, nebo čas strávený se psy.
Ale bylo úžasné být doma obklopený přáteli.
S lidmi, kteří byli zábavní, laskaví. Lidmi, kteří nám byli blízcí.
Hodně času jsem trávil s lidmi, hlavně s přáteli.
Paco!
Hej, podívej se na mě.
Paco, ohni se!
-Cože? -Poklekni!
Je 27. července 1985.
Moje matka byla také vášnivou milovnicí moře a plachtění.
A táta také. Dělali jsme to každé léto.
Každý den jsme vyjeli z přístavu a plachtili.
Zakotvili jsme u dalších tátových přátel a spojili lodě k sobě.
Jedli paelu a užívali si krásný den.
Ano, v Palmě jsme prakticky žili na moři a každý den plachtili.
Tak vypadal náš letní život na Mallorce.
Připadalo mi to jako ideální život.
Kdybych mohl něco prožít znovu, volil bych ty chvíle na Mallorce.
Byly to ty nejšt'astnější dny. Zažil jsem mnoho úžasných věcí.
Otevírání dárků o půlnoci v obývacím pokoji.
A je to tady. Začal rok 1986.
Vzpomínám na narozeniny, které pro mě připravil táta.
Pozval všechny mé a sestřiny kamarády, i přátele rodičů.
A večer došlo na sfouknutí svíček. Dodnes si to pamatuji.
Jsem tátovi vděčný za to, že to všechno natáčel,
protože takhle teď na ty časy máme památku.
V domě Sary a Pepeho oslavila Thais páté narozeniny.
Být synem někoho, jako je Sara Montiel, není snadné.
A o vánocích bylo klasické fotografování.
To pro mě bylo velké - Ne.
Já to neměl rád a sestra to nenáviděla.
Podívej se tam a řekni: "Jsem tu s mámou a bráškou."
Jsem mladším bratrem, který nosí motýlka.
Má motýlka. A jak se jmenuje?
-Zeus. -Tous.
Zeus Tous Abad.
-A jak se jmenuješ ty? -Thais Tous Abadová.
Rodiny byly mnohem více na očích než dnes.
Dneska je pózování s dítětem považováno za nekorektní.
V osmdesátých letech nás běžně fotili s dětmi. A zadarmo.
A bylo to normální, protože jsme měli dobré vztahy s tiskem.
Vztahy s tiskem jsme měli zcela familiární.
Tehdy to prostě bylo normální.
Takhle to bylo.
I když byla dcerou slavné divy Sary Montiel,
rozhodla se Thais už jako malá, že nebude stát ve světlech reflektorů.
Podívej se na mě, Thais.
Vždycky se před kamerou styděla a dávala to najevo.
Thais je pro mě jako sestra.
Vždycky se držela doma, v rodinném kruhu.
Mimo světel blesků a reflektorů.
Jasně, že je přitahovala.
Neochotně jim poskytla pár rozhovorů.
Spousty.
A některé z nich dala přímo mně.
Nikdy nechtěla být součástí světa celebrit.
Nabízeli jí miliony a Thais jim ani nezavolala zpátky.
Thais, tady.
Bojovala za udržení soukromí a byla v tom důsledná.
Thais je úžasnou osobou, skvělou kamarádkou a byla dobrou dcerou.
Výborně.
Prodej dětí není trestný čin.
Ale část tisku chtěla tak či onak využít téma
adopce Sary Montiel a Pepeho
a pronásledovala ji.
Bylo to jedno z témat, které Saru a Pepeho pořádně naštvalo.
Nemohli vystát některé věci.
Třeba to, že novináři hledají rodinu jejich syna.
I kdyby můj syn pocházel ze stoky,
nikdo nemá právo nic takového tvrdit.
Teď má matku a otce.
V tomto byli zcela neoblomní. Obrátili se na soud.
Vytvořili tím precedent pro spoustu dalších lidí.
Hájili čest svého syna, i když byl nezletilý.
Vyhráli. A vyhráli i u nejvyššího soudu.
Je možné, že mateřství udělalo ze Sary Montiel spíše Antonii.
Antonie, Antonie.
-Antonie. -Antonie je tvá matka.
Vždycky byla Antonií.
Ale jde o to, že Sara Montiel není fiktivní postavou.
Bala to ona. Byla Antonií i Sarou.
Když se začala líčit říkala matka: "Přichází Sara Montiel."
Bylo těžké oddělit postavu Antonie od Sary Montiel,
protože byly tou stejnou osobou.
Jen se tak nelíčila a nosila pantofle.
Ráda ukazujete prsa.
Ale někdo by mohl říci, že jsou trochu povadlá.
Ano, ale je to pro mě přirozené. Když je chci zvednout...
Počkejte, počkejte.
Je mi to jedno. Je mi 53 a je mi to fuk.
Pro Saru Montiel to nebyla sexualita. Bylo to pro ni přirozené.
Její fotky nahoře bez na pláži na Mallorce nejsou provokací.
Prostě ráda plavala nahoře bez.
Měla úplně jinou mentalitu.
Je spousta fotografií zachycujících Saru nahoře bez.
Bylo to pro ní úplně normální, zatímco tou dobou ve Španělsku
nebylo normální sundat horní část bikin nebo plavek.
Nemůžu za to, že jsem se narodila v La Mancha
a mám přírodní prsa.
Jednou ji dokonce přišla policie pokutovat.
Sarah je přesvědčila a vysvětlila jim, že si takhle opaluje prsa.
Nakonec jí pokutu nedali.
Ale požádali ji, at' to nedělá, aby nezačaly i další ženy.
Dělala to dál a pokud to šlo, tak ještě více.
Úplně nahá Sara Montiel.
Kolik jí při tom interview bylo?
Sara Montiel se vzdává.
Ve svých 52 letech se Sara Montiel poprvé objevila v interviu.
Sara byla sexuálním a smyslným mýtem tehdejšího Španělska.
Byla ženou, která se svlékla,
a objevila se v interviu, protože chtěla.
Byla tou nejdůležitější ikonou
sexuální svobody, kterou naše země měla.
Je pravda, že se objevila nahoře bez v Cinco almohadas para una noche.
Puchito, jsi zlatíčko.
Ty to potřebuješ víc.
Víš, že nejsem náročná.
Rozhodla jsem se skončit s natáčením po filmech
Varieté a Cinco Almohadas para una noche.
Rozhodla jsem se tak proto, že tehdy nastoupily erotické filmy.
Jen si to představte.
Půjdete smažit vejce oblečený, a pak se objevíte s nahými prsy.
To se mi nelíbí.
Podobný typ filmů Saru nezajímal,
ačkoliv byla progresivní a liberální.
Neměla problém, s tím se fotit nahoře bez, pro určité magazíny,
Za předpokladu, že to bylo vkusné.
Ale podobné filmy byly podle ni nesmysl.
Doufám, že mě nechcete zneužít?
Nic dalšího nepotřebuji.
Jak si to můžete myslet.
Ještě je vám zima?
Proč už nenatáčíte filmy?
Jednoduše proto, že okouzlující, krásné filmy jsou historie.
Ona v kinech neskončila. Ona se rozhodla z nich odejít.
Udělala správnou věc, protože odešla v ten správný čas.
Když skončila s filmem, byla pro ni hudba vlastně záchranou.
Její písně byly průkopnické,
nikdo jiný se tehdy neodvážil něco takového udělat.
Videoklip: "Touch me" by nemohl být modernější.
Jak bych si to mohla nepamatovat? Stále to vidím před očima.
Vidíme ženu převalující se na podlaze.
Madonna použila ve "Frozen" spousty bluescreenů,
ale Valerio Lazarov a Sara Montiel to dělali ve Španělské televizi běžně.
Zahrnuje to nejvyhrocenější erotiku, která hraničí s parodií, že?
Začala zpívat anglicky a plazila se po zemi...
Angličtina s velmi silným přízvukem, dost jedinečná.
Předvedla píseň Touch Me, která byla neuvěřitelně sexuální.
Pojď pomalu ke mně.
A ty vlasy byly úžasné.
A tak se přesunula do hudebních pořadů, kde byla božská.
Nevadilo jí zpívat, tančit, nebo hrát různé postavy.
Podařilo se jí udržet status hvězdy, i když nenatáčela filmy.
Neodešla z dráhy hvězdy. Pozměnila ji.
Nemohu zapomenout, že když mě nazývají velká Sara Montiel,
tak je to díky vám, dámy a pánové.
Díky mému obecenstvu. Takže vám moc děkuji.
Díky, že jste přišli.
Flitry se staly jejím poznávacím znamením.
A došlo jí, že může uchvátit publikum i jinde než v kině.
Objevila jsem publikum, což bylo něco, co jsem zatím nezažila.
A tento objev pro mě byl velmi důležitý.
Pepe jí hodně pomohl nasměrovat.
S ním opět zažívala zlatou éru, tentokrát v divadle.
Dala tomu své srdce i duši.
Potřebovala to a musela to udělat.
Nebyl jen jejím manželem, ale také manažerem.
Pepe pro ni zařídil nejlepší muzikanty,
nejlepší tanečníky a nejlepší herce.
Tous byl šéf, ale ona byla tou firmou.
-Je to sebekritika. Nemilosrdná. -Nemilosrdná.
Byla sexuálním symbolem. Pouhým objektem.
A teď se stala podnikatelkou a přitom je stále i ženou.
Přišli jste se dívat na Saru. Ne na představení, ale Saru.
Šli jste se podívat na ni a bylo vlastně zcela jedno, co dělá.
Miluji názvy představení Sary Montiel.
Saratizace.
Super Sara show.
Dona Sara z La Manchy.
Její Veličenstvo Sara Montiel.
Sara osobně.
Jediné představení, které neneslo její jméno bylo: Taxi to Victoria.
S takovými názvy bylo hned jasné, kdo je tam za hvězdu.
Podívejte se, kdo sedí v publiku.
Carlos Ramlanda.
A také Santiago Carrillo.
A jedem.
Myslím, že bylo dobré, že jí viděli, protože se zdála být nedosažitelná.
Sara Montiel byla nedosažitelná.
Prvně jsem ji viděla v Calderónově divadle, když mi bylo 17,
Byla jsem úplně ohromená. Fascinovaná.
Když přišla do Victoria Palace,
já hrála v Arnou. Bylo to asi v sedmdesátém devátém.
Šla jsem za ní.
A Pepe byl nadšený. A ona také.
Poprvé jsem ji viděla v divadle Victoria Theatre.
Dvakrát mě políbila a já začala plakat.
Byla z toho v šoku.
Řekla jsem jí, že je podobná mé matce.
Ten příběh se jí dotkl a já se stala částí jejího života.
Když jsem sháněla makeup, oční stíny, pudr, štětce,
vždy jsem koupila dva páry a jeden jí dala.
Milovala všechno, co jsem jí dala.
Divadlo ji přivedlo blíže k lidem.
Dost ji to zlidštilo a lidé si jí mohli užít tak nějak osobněji.
Dobrý večer dámy a pánové.
Jsem ráda, že vám dnes mohu představit nové představení. 36:05
Ven al paralelo.
Vše co dělala v divadle a při představeních přenesla i do televize.
Miloval jsem, když představení začalo.
Rozhrnula se opona a objevila se ona.
Pokaždé v jiném kostýmu.
Udělala to, protože byla ve Spojených státech.
A tam měli show Sher s Charo Baezovou a Shirley MacLainovou,
Lucille Ballovou a Carol Burnettovou.
Ty všechny měly podobné pořady.
A Sara se pro něco takového dokonale hodila.
Převléká se. Vezme si na sebe cokoliv.
Někdo zavolal hasiče!
Předváděla se, zpívala, hrála, dělala rozhovory, dělala všechno.
To byla novinka.
Smím vám představit Juana Gimena, mého asistenta?
Pomyslel jsem si: "Kde je kamera?"
Já to mám moderovat se Sarou Montiel?
Stůj. Nebudu uzavírat dohody s bledou tváří.
Ven al Paralelo byl comebackem Sary Montiel.
Tím, co ji opět přivedlo do středu pozornosti.
Pepe si dal záležet na tom, aby se opravdu dobře naučila scénář.
Chtěl, aby si vedla dobře a mohla vystupovat s důležitými lidmi.
Tím pořadem prošlo mnoho hvězd.
Celia Cruzová.
Charles Aznavour.
Robert Palmer.
Chadas Nabu.
Dokonce i Samanta Foxová.
Bylo to šílené, měla takové kouzlo... Fantastické.
Vivi Andersenová.
Je spontánní, je krásná, je všechno.
Norma Duvalová.
Jasně, že jsem byla ráda, že tam vystupuji. Bylo to s ní skvělé.
Normito, dobrá práce.
Zlato, kde je zoom?
Máš ho přímo pod prstem.
Jednou jsem měl dojem, že se Sara chová divně.
Zeptal jsem se ji, jestli je v pořádku, jestli se něco stalo.
Zkoušela epizodu s trhem v Seville.
Zrovna zkoušela Maria del Monte, budu si to navždy pamatovat.
Věděl jsem, že Pepe Tous podstupuje nějaké vyšetření.
Nevěděl jsem, jak je to důležité.
Mezi dějistvími, jsem se Sary zeptal:
Antonie, jak se má Pepe?
Propukla v pláč jako dítě a objala mě.
Ano. Diva. Samotná hvězda, se úplně zhroutila.
Bylo to těžké.
Měl pokročilou rakovinu tlustého střeva.
Bohužel nebylo moc možností léčby.
Matce řekli, že jejímu manželovi zbývají 3 měsíce života.
Bylo to smutné. Velmi smutné.
Hlavně proto, že pak musela jít a odehrát své představení.
Dnes je tu s vámi Maria del Monte.
Sara prošla Pepeho nemocí skoro sama.
Hlavně proto, že nechtěla, aby viděli v jakém je Pepe stavu.
A pak se musela dál statečně držet.
Řekla mi: "Prosím, nikomu to neříkej."
Tak jsem to držel v tajnosti.
Ale ona procházela peklem.
Byl na klinice pod pseudonymem.
Dvakrát jsem za ním byl.
Tvářila se statečně
a zatímco byl v nemocnici, stála při něm a podporovala ho.
A to všechno sama a aniž by si stěžovala.
Bylo to hrozné. Opravdu strašné.
Zjistil jsem to přímo v televizi.
Přišel asistent a řekl jí: "Pepe Tous zemřel."
Byly tam jeho děti.
Bylo to velmi bolestivé.
Ale ani ne tak moc pro něho samotného. Stále byl veselý.
Až do konce se starali o to, aby byl v pořádku.
Pozůstatky Pepe Touse, manžela a manažera herečky Sary Montiel
byly dnes zpopelněny na hřbitově Colleserola v Barceloně.
Populární herečku a zpěvačku doprovázela rodina a přátelé.
Když měl lepší chvilky, využili jsme to k hovoru.
Říkali jsme mu, že mu bude lépe a vyjadřovali mu, jak moc ho milujeme.
Nikdy jsem mu nedovolila myslet na to, že umírá.
Sledovat, jak váš manžel tři měsíce pomalu odchází,
nic neříct, nasadit statečný vzhled a hrát,
Chodit do televize a předstírat, že se nic neděje...
Takovou roli je těžké hrát, i když jste ta nejlepší herečka.
Přijmu to a s pomocí svých dětí a přátel půjdu dál.
Váš manžel je pryč. Ten, komu jste věřila. Vaše opora,
říkejte tomu, jak chcete.
A vy čelíte světu se dvěma dětmi.
Ahoj.
Pamatuji si, že jsem spal v posteli. Přišla ke mě a řekla:
"Táta je v nebi." A já jako: "Myslíš, že se vrátí?"
Víte, jako by "jít do nebe" bylo jako jít do baru, nebo restaurace,
tam se najíst a napít a jít zpátky domů.
Trvalo roky, než jsem si to uvědomil.
Hej, mohl bys mrknout?
Smrt Pepe Touse byla smutná. Nesmírně smutná.
Když jsem to zjistila, chytila jsem let do Palmy.
Strávil jsem s ní pár dní a truchlil.
Věděl jsem, že je Antonie silná a tvrdá žena,
ale se spoustou emocí.
Jsem vděčná všem těm, co mi poslali telegramy.
Lidem, které znám, a těm, co neznám.
Všichni nám poslali své kondolence.
Stovky, stovky telegramů a já bych jim ráda poděkovala.
Ráda bych vám ji znovu ukázala. Je z roku 92 a je moc krásná.
Podívejte se. Madrid, podzim 1992.
-Nejdražší, Saro. -Pamatujete, jak to psal? -Ano.
Pamatuji si, jak jsem sháněla papír. Jak jsem sháněla inkoust,
jak jsem hledala obálku.
Píše se tam: Má nejdražší Saro.
Řádná slova nemohou vyléčit tvůj žal.
Všichni jsme v duchu s tebou.
My tě obdivujeme.
Když říkám: My,
tak mám na mysli nás ženy.
Bylo nás hodně.
Spousty žen tě miluje
a drží ve svých srdcích.
Buď silná, Saro.
Protože on je všude kolem a dává na tebe pozor.
Tak jako vždy.
A my všechny ti přejeme klid a mír.
Bylo pro ni velmi obtížné je najít.
Hodně štěstí přeji tobě i dětem.
S láskou: Loles León. Tak jsem to napsala.
Pepe Tous si nikdy nemyslel, že zemře dříve než Antonie.
Pohřeb se musel zaplatit šekem.
Sara se mě zeptala: "Chelo, umíš vystavit šek?"
Podívala jsem se na ní a řekla:
"Ano, ale nemám tu šekovou knížku."
Plakala a přitom opakovala slovo ne.
Neumím vystavit šek a přitom musím zaplatit za Pepeho pohřeb.
A tehdy jsem si uvědomila, jaká je vlastně Sara Montiel doopravdy.
Příště uvidíte...
Ahoj, Saro.
Jak vidíš, jsem tu s Cari. Je to doslova jako splněný sen.
Řekl, že se s někým seznámil přes internet.
Ten člověk pro vás není ten pravý.
Nemohla ten rozchod unést. její děti s ní nemluvily.
Ten musíte zveřejnit v Ahoji.
Muselo je to stát majlant.
Jak se máš, Saro?
Sařiny dveře byly pro její přátele vždy otevřené.
Dokonce i pro ty, co ji zradili.
Byl součástí rodiny. Je to, jako by u vás kradl váš vlastní syn.
Myslím, že to bylo jako cvak a všechno se změnilo.
Sara se stala karikaturou toho, co celé roky byla.
Publikum bučelo na Saru Montiel.
-Nikdy, nikdy. -Saro, viděli tě s Tonim...
Všichni jsme byli k Saře Montiel velmi neféroví.
Je mi to líto. Myslím, že tou dobou má matka přestala být sama sebou.