Ела, ела насам!
Кажи ми честно, била ли си щастлива?
Да, била съм щастлива.
Много.
Разбила си много сърца. Остави много мъже отчаяни.
Наистина оставих доста разочаровани хора след себе си
и неотвърната любов,
както и много тъга,
но и радост. По малко от всичко.
Ела, скъпа, застани до мен.
Ела до мен.
Не би било честно да кажа, че имах трагичен живот.
Ти не се виждаш.
Свали я малко, за да ти се види лицето.
От добро сърце направи всичко тя,
но получи в отговор злина.
От завист си умират, но така и не разбират,
какъв живот си е това.
Защото всички правила, и преди, и сега,
ги определя тя.
Защото и преди, и сега тя си остава
Супер Сара!
Защото и преди, и сега тя си остава
Супер Сара!
ЕПИЗОД 2 "ПУША СИ ПУРАТА"
Да, запознах се с Ърнест Хемингуей, американския писател.
И той ми каза:
"Ти си испанка, нали? Най-вероятно пушиш пури."
В Испания пурата напълно се асоциираше със Сара Монтиел.
Не можеш да отделиш Сара от пурите и обратното.
Сара обичаше да пуши пури, не беше поза, харесваше й.
Палиш я тук.
Ето така. - Теб те бива повече.
Само на Сара позволявах да пуши вкъщи.
Питали са ме дали може да се пуши у нас. Отказвам!
Но как да откажа на нея?
Пушила е пури у нас.
Май не ти пука какво казват другите?
Не, не бих казала. Пуша си пурата.
Пушиш си пурата.
Мисля, че пурата беше начин
да еротизира хората.
Това полово двусмислие е начин да привлича всички.
Не конкретен тип мъж, а всички мъже.
Какъв хубав костюм! - Да...
А тези очила... Хайде, де, погледни ме!
Да?
Харесват ли ти краката ми?
Сара беше много вълнуваща, по-различна от другите жени.
Беше пионер в повторното женене, в страна,
където се жениш по веднъж.
Разказа ми за брака си с Антъни Ман, голям скандал.
По онова време подобни граждански церемонии
бяха смъртен грях в Испания.
Той е бил разведен, на всичкото отгоре и евреин.
Абсолютно е надхвърляло тогавашните представи
и очаквания за испанската жена.
Докато слиза по стълбата от самолета в Испания,
тълпата започва да скандира:
"Цал-пар! Цал-пар! Цал-пар!"
Така ми подвикваха.
И тогава се усетих.
Подвикват й "парцал", но наобратно.
Хвърляли са дори камъни по мен и са ме обиждали.
Да, да, с камъни.
Пореден пример за интелекта й.
Успява да превърна една доста сложна история,
в нещо забавно.
Бракът й с Антъни Ман се разпада.
В крайна сметка двамата са от две различни култури,
различни поколения и страни.
Тя се омъжи и разведе в свят,
в който разводът не съществуваше.
Разводът в страната по онова време
не е бил просто престъпление, а и същински грях.
След това тя се жени повторно за мъж,
който е съвсем обратното на нейните мечти.
В църквата "Монсерат" в Рим
Хосе Висенте Рамирес Олая е нетърпелив.
Той е годеникът на Сара Монтиел.
Сенте беше от традиционно семейство от северна Испания
с много впечатляващи професии.
Сенте беше моделът за испански мачо тогава.
"Жената да е вързана в кухнята."
Винаги съм си мислела, че сватбата в Рим е свързана
с намерението на Сара някак да се пречисти.
Едва ли не като се омъжи по традиционния начин,
ще стане това, което очакват от нея.
Но веднага след сватбата й казва да забрави,
че е Сара Монтиел. Вече му е само съпруга.
Тя отвръща, че няма намерение да напуска работата си.
И допълва с:
"Мога да се омъжа, но не и да спра да бъда Сара."
Веднага след медения месец тя го напуска.
Не издържаха.
Той се ожени за най-известната актриса
във върха на кариерата й и очакваше тя да напусне.
Голяма грешка.
Аз съм голяма късметлийка.
Имам огромен късмет, защото мъжете все ми налитат,
а аз ги пъдя като мухи.
Точно така! Да!
Сара обичаше мъжете и вярваше в семейството,
но най-вече в себе си и в кариерата си.
Тя не приемаше
да се издържа от съпруга си.
Беше независима.
Зависеше само от себе си и държеше на Сара Монтиел.
Не можеш да заключиш Сара.
Исках да се съблека, но явно няма.
Ще ти дойде редът. - Сакото...
Беше съблазнителна...
Разбиваше сърцата на мъжете,
а сигурно и на жените.
Можеше да спечели абсолютно всекиго
и то от всяка социална класа.
Много интелектуалци бяха очаровани от нея.
Теренси Моис например.
Много интелектуалци пишеха текстове за Сара Монтиел.
Пако Умбрал...
"Сара Монтиел е женски глас, дълбок и жесток,
с гробище от мъже в краката й."
Дори самият Села на устоява и пише няколко стиха.
Според легендите
крал Хуан Карлос ловувал в земите си,
в планините на Толедо,
и кралица София се появила, за да го изненада,
нещо, което не трябва да правите.
Отваряла врата след врата, след врата...
И зад последната
намерила Хуан Карлос със Сара Монтиел!
Ами кралят пуши ли?
Пуши.
Един ден се чувстваше зле и ми каза:
"Искам да започна нов живот, нямах личен живот.
Може да не ми повярваш,
но през живота си съм спала с едва петима мъже."
Паднах на земята от смях.
А тя ми каза: "Кучи сине!"
Лесно ли се живее със звезда като вас?
Аз смятам, че е лесно
да се живее в хармония заедно,
ако двамата души се обичат и уважават.
Сара беше на етап в живота си, в който търсеше човек,
който да се справи с нея.
И това беше Пепе.
САРА
Пепе Тоус идва от престижно семейство в Майорка.
Дядо му основава вестник там.
Семейството е било влиятелно в социалните кръгове.
Имали са връзки в обществото.
Очевидно това го правеше много по-прогресивен,
по-модерен, по-опитен.
Беше насъбрал доста опит. Както казват, "видял е свят".
Пепе харесваше представления с пайети и боа с пера.
Ходеше на кабаре почти всяка вечер.
Пепе Тоус си беше наистина желан ерген.
Срещнах го в Палма де Майорка,
докато изпълнявах шоуто си "Сара Монтиел на живо",
и то точно в театъра,
който той държи, театър "Балеар".
Среща я през 1970 г.
Лош етап за нея, майка й тъкмо е починала.
Откриват се един друг
и си пасват идеално.
От интелектуална, енергийна, емоционална,
и най-вече от артистична гледна точка.
Погледнах го, той ме погледна
и беше любов от пръв поглед. Това е моят мъж.
Златната й ера уж е в Холивуд,
но на лично ниво всъщност е когато е с Пепе.
Кой кого свали? Пепе Тоус Сара или обратно?
Опитвам се да го накарам да си мисли,
че той свали мен,
но всъщност
си беше съвсем взаимно.
Антония? Антония! - Да?
Стига се показва отзад. Обърни се към мен.
Седни.
А кой ще те снима с нея?
Целуни я!
Да, прекрасно!
Обожаваха се.
Никога не бяха в лошо настроение.
Това не е нормално за една двойка.
Бяха такава двойка, че където и да отидеха,
се обръщаха след тях.
Видях връзката им.
Беше наистина уникална.
Като двойка бяха доста по-модерни.
Бяха като хипита, но готини.
Пепе беше голямата й любов.
Убедена съм.
Преди всичко бяха щастливи.
И цялото това щастие
успяваха да го предадат на околните.
Купиха невероятен имот в На Бургуеса.
Далече от Палма.
Идеално за купони.
Беше красива къща, пълна с антики
с великолепен нощен живот.
Винаги имаше хора.
Беше като лудница!
Беше опасно място. Знаеш кога пристигаш,
но не и кога ще си тръгнеш.
Със семейството ми бяхме поканени
да останем там за един ден,
но накрая се задържахме цели десет дни.
Дните просто отлитаха.
За нас беше възможност да си починем малко.
Имахме щурата идея за спиритически сеанс.
Докато Сара е там, можеха да се появят
Джеймс Дийн, Мерилин или защо пък не Грета Гарбо.
Сложихме си ето така ръцете на масата.
Както и да е, мина доста време и никой не се появи.
Сара имаше една страна, която беше създадена
от пайети, блясък и изисканост,
и друга, която се разхождаше по плажа по халат.
Запознах се със Сара у тях в Майорка през 1982 г.,
когато Пепе Тоус беше наел Аляска и групата й
за концерт в дома им в Майорка.
Тогава се появи Сара.
Връщаше се от плажа. Косата й беше мокра
и не носеше никакъв грим.
Исках да умра.
Връзваше косата и плуваше по цял ден.
Чисто гола.
Те бяха много щастливи.
Беше достойно за възхищение, желание и дори завист това,
което имаха.
В къщата в Палма винаги имаха по три-четири кученца.
Сара вярваше в семейството. Беше много модерна, либерална,
но държеше на семейството и искаше да има собствено.
Кучи!
Искаше да създаде дом,
семейство.
Искаше да стане майка така,
както и Пепе желаеше силно да стане баща.
Най-болезненото за нея беше, че не можеше да има деца.
Казват, че е направила поне девет спонтанни аборта
през живота си.
Имаше проблеми със зачеването, правеше спонтанни аборти.
Но когато я видях в театъра, беше бременна.
Беше вече в последните месеци и беше много щастлива,
че ще си имат дете с Пепе.
Беше толкова доволна, направо сияеше.
За жалост, не се получи.
САРА МОНТИЕЛ ГУБИ БЕБЕТО, КОЕТО ОЧАКВАШЕ
Загубата на това бебе беше много тежка за нея.
Ужасно е да загубиш дете от любовта на живота си.
Пепе наистина настояваше да си осиновят дете,
защото Сара не можеше да има деца.
По онова време в Испания осиновяването не е честа практика.
Тогава трябваше да станеш майка
максимум до 20-25 години,
защото на 35 си твърде стара.
Най-накрая решиха да си осиновят дете
и Сара най-накрая да е майка, както винаги е мечтала.
Таис! Таис!
Чувствам се много зле! Бързо, бий ми инжекция!
Браво! Много благодаря, миличка!
Спомням си го, защото го пишеше навсякъде.
Публикуваха, че Сара Монтиел е осиновила Таис,
която е от Бразилия.
Показваше момиченцето си с голяма гордост.
Тя преодоля проблемите.
Властите тук не й оказваха особено голяма помощ.
От колко време сте неин партньор?
Двамата сме двойка вече 14 години.
Боите ли се от смъртен грях? - Не, не изобщо.
Изобщо не се боим от нещо подобно,
дори имахме официална церемония,
за да носи дъщеря ни нашите фамилии.
"Бау-бау! Зашеметени, но по-щастливи от всякога
имаме удоволствието да ви поканим
да присъствате на съчетанието на нашите собственици."
"За да спрат злите езици да ни одумват и клеветят,
решихме официално да сключим граждански брак."
Сватбената покана беше със снимка на Кучи и Лейди Бой
с текст: "Най-накрая! Мама и тате се женят!"
Смятайте колко голяма звезда беше Сара Монтиел,
щом дори списание "Фотограмас" разигра томбола
за покана за сватбата.
Казвам се Пере Гарсия, от Жирона,
и имах щастието да спечеля тази покана.
"Фотограмас" обявиха томбола
за покана за сватбата на Сара Монтиел.
След около седмица ме търсят по телефона
от списанието и направо не можех
да повярвам, че ще отида на сватбата.
Залата беше пълна, имаше хора от шоубизнеса,
от Палма де Майорка, наблюдатели, зрители,
множество елегантни, шикозни хора.
Всички красиви хора от Палма се бяха събрали.
Сара Монтиел обикаляше масите да поздрави хората.
Здрависахме се с типичното представяне след томболите,
"Тази е спечелила заради прах за пране.",
"А пък този спечели една томбола."
Около 03,00 ч. сутринта имаше голямо парти край басейна
в къщата им, продължи два дни.
Мисля, че само аз не бях пиян.
Той е бил самичък горе
и една звездичка го е насочила към нас
Помниш ли, че сутринта те питах дали се помоли?
Ако се помолиш, бебето ще дойде.
Виждаш ли? Неговата майка го е пратила от небето.
Сладък е.
Когато отиде до Аликанте, за да вземе Зевс,
аз отидох с нея.
Присъствах на процеса по осиновяването.
Виж, Зевс, татко,
сестра ти и аз
отидохме да те вземем. Ти беше сам.
Ние искахме момченце.
Много искахме момченце, затова си те взехме.
И от деня, в който те прибрахме у дома,
ти си нашето дете.
Осиновителите имат някакъв вид достойнство
или добавена стойност,
защото осиновените деца са най-желаните.
Те са най-търсените деца.
Сара ги търсеше с огромен устрем.
Знам как се случи
и колко трябваше да се бори тя,
за да има деца.
Прекарваме си много щастливо тук.
Това е лятото на 1984 г.
Антония Абад беше една възхитителна
майка и съпруга.
Какво е това? - Пилешки крокети.
И харесва ли ги? - Направо си умира за тях.
Ти се раждаш с етикет и той никога не пада.
Свикваш с него.
Чувствам се горд и щастлив
да съм син на Сара Монтиел, легенда в киното.
Зевс, не! - Не мърдай толкова много.
Мамо! - Дай целувка на мама!
Като майка тя беше много радостна, много нежна.
Даваше цялата си любов на децата си.
Виж, има самолет в небето!
Обясняваше ни много неща, например откъде сме дошли.
Тъй като и двамата сме осиновени още като малки бебета,
ни обясниха добре защо са решили така.
Всеки ден ми повтаряше, че дори и
да не ме е родила тя, ме обича като неин син,
баща ми също.
Ти знаеш, че татко се казва Хосе Тоус Барберан.
Той е бизнесмен и журналист.
Ами за мама?
Виж, ето го тате. Татко идва.
Ето го и татко.
Ела насам, скъпа, вземи камерата, аз съм тук.
Искам да опитам нещо.
Извинявай, искам да опитам нещо.
Застани от другата страна. Лицето ти е в сянката.
Дръпни го насам.
Обърни го...
Татко беше много досаден.
Досаждаше постоянно, защото все снимаше с камерата.
"Погледни ме, дай целувка на Таис, на мама!"
Зевс!
Това е и за двама ни! - Не, не е!
Като деца със сестра ми често се карахме.
Карахме се за телевизора, за яденето у дома,
за играенето с кучетата.
Хубавото беше, че постоянно бяхме заобиколени от приятели.
Все забавни, грижовни хора, които ги беше грижа.
Наши близки, които бяха много привързани към нас.
Прекарвах и много време с приятели там.
Пако!
Виж ме какъв съм!
Пако, наведи се! - Какво?
Клекни.
Днес е 27 юли
1985 г.
Майка ми беше луда по морето
и обожаваше плаването, баща ми също.
Всеки ден през лятото излизахме с лодката
от пристанището.
Пускахме котва с приятели на баща ми,
събирахме лодките, ядяхме паеля заедно.
Такива невероятни неща като плуване в морето и плаване
правихме основно в палма.
Това беше ежедневие през лятото там.
За мен това беше перфектният живот.
Ако ме питат кой етап бих искал да преживея отново,
определено ще е този в Майорка,
защото тогава бях най-щастлив
и преживях много хубави неща.
Отварянето на коледни подаръци в хола.
Вече текат първите минути
на новата 1986 г.
Рождените ни дни бяха доста щури.
Баща ми канеше всички мои приятели, на сестра ми,
негови, на мама...
Така, започва операция "Духни свещичките"!
Невероятни рождени дни, помня ги много ясно.
Много съм благодарен на баща ми, че е заснел
всички тези събития,
защото спомените за тях остават.
Сега ги духни.
Когато си готов.
ТАИС ПРАЗНУВА ПЕТИЯ СИ РОЖДЕН ДЕН С ДЕЦА У ДОМА
Погледни в камерата.
О, тя направи някаква физиономия.
Не е лесно да си син на човек като Сара Монтиел.
На Коледа обикновено имаше промо снимки.
На нас не ни харесваше особено,
най-вече на сестра ми.
Погледни натам и кажи: "Тук съм с мама и братчето ми."
Това е братчето ми и той носи папийонка.
Папийонка. А как се казва? - Зевси.
Зевс. - Тоус...
Зевс Тоус Абад.
Ами ти как се казваш? - Таис Тоус Абад.
Тогава семействата бяха много повече на показ,
отколкото в днешно време.
Днес ако някой позира и пусне снимка с дете,
е политически некоректно.
През 80-те всички пускахме снимки с децата.
И го правехме за без пари.
Беше си нормално.
Бяхме в добри отношения с пресата и тогава
тя участваше в семейните събития.
Беше си съвсем естествено.
Такова беше.
Въпреки че беше дъщеря на дива като Сара Монтиел,
Таис от малка реши,
че блясъкът на прожекторите не е за нея
и не я интересува.
Погледни ме.
Таис!
Беше срамежлива пред камерата и го показваше.
Не се крий!
Таис ми е като сестра.
Те бяха един затворен кръг, наистина отделен
от прожекторите и вниманието на пресата.
Тя ги представяше
и децата се снимаха, но без особено желание.
Доста. Аз направих някои от тях.
Тя не искаше да е част от света на известните.
Предлагаха й милиони, но тя не върна обажданията им.
Таис, насам!
Тя защитаваше анонимността си, личното си пространство упорито.
Таис е невероятен човек, страхотна приятелка
и беше много добра дъщеря.
Таис, покажи колко много го обичаш.
Това е една вечна любов...
ПРОДАЖБАТА НА ДЕЦА НЕ Е ПРЕСТЪПЛЕНИЕ
Пресата се опитваше по всякакъв начин
да повдигне въпроса за осиновяванията
на Сара Монтиел и Пепе Тоус. Погнаха я.
Това беше една от темите, които най-много ги разстройваха.
Не можеха да понесат да слушат подобни клюки,
че Сара търсила семейството на сина си.
Дори и синът ми да е бил намерен в канала,
никой няма правото
да го каже.
Сега той има майка и баща.
За едно нещо бяха единодушни, и то беше изправянето пред съда.
Станаха прецедент за много други хора,
като защитиха правото на сина си, и то малолетен.
Спечелиха дори във Върховния съд.
Моето малко съкровище!
Най-сладкият! Зевс, виж, чайка!
Възможно е майчинството да бе превърнало Сара Монтиел
повече в Антония.
Антония, Антония, Антония!
Майка ти се казва Антония.
Тя винаги си е била Антония,
но Сара Монтиел не беше някой измислен персонаж.
Беше си тя.
Тя беше и Антония, и Сара Монтиел.
Когато си слагаше грим, казваше, че идва Сара Монтиел.
Беше много трудно да отделиш Антония Абад
от Сара Монтиел, защото бяха една и съща жена.
Единствената разлика беше, че нямаше грим
и носеше чехли.
Винаги си показваш гърдите.
Някои биха казали,
че вече са малко увиснали.
Ами добре, но това съм аз.
Сега ще ги вдигна.
Почакай, почакай.
Изобщо не ми пука вече!
На 53 години съм и изобщо не ми пука!
Това не беше сексуално за нея.
Снимките й от плуването без горнище в Майорка
не са провокация, просто обичаше да плува така.
Имаше различно мислене.
Има много фотографии и много репортажи на Сара
без горнище, все едно е нещо нормално,
а тогава в Испания никоя жена не се е осмелявала
да си свали горнището на банския.
Не съм виновна, че съм се родила в Ла Манча
с естествено хубави гърди.
Полицията дори отива у тях, за да й връчат глоба.
Сара успява да се измъкне, като им обяснява,
че така се пече на слънце, за да няма разлика.
Успява да ги убеди и не я глобяват,
но я молят да не го прави повече, за да не почнат и други жени.
Тя си продължава с това и дори го прави по-често.
САРА МОНТИЕЛ НАПЪЛНО ГОЛА
На колко години е Сара в "Интервю"?
Сара Монтиел вече е на 52 години,
когато позира за пръв път за "Интервю".
Сара беше сексуалният и чувственият мит
на една определена Испания.
Сара все още се печеше гола
и се появи така в "Интервю", просто защото го искаше.
Тя е най-важната икона,
която нашата държава е имала,
откъм сексуална свобода
И наистина появата й в "Пет възглавници за една нощ"
е доста обрана.
Пучито, ти си съкровище!
Но ако искаш още... - Знаеш, че не съм прахосница.
Реших да напусна киното
след филмите ми "Вариете" и "Пет възглавници за една нощ".
Реших това, защото тогава... Помните ли еротичното кино?
Вижте, отиваш в кухнята, облечена, да пържиш яйца
и излизаш по голи гърди. Това не ми харесваше.
Сара не я интересуваха такъв тип филми,
въпреки че беше много прогресивна и либерална.
Нямаше проблем да се снима по голи гърди
за някои списания,
стига снимките да бяха направени с вкус.
Но този тип филми просто бяха пошли.
Предполагам, че не искаш да се възползваш от мен?
Само това ми трябва. - Как можа да си го помислиш?
Още ли ти е студено?
"Защо вече не правиш филми?"
Защото красивото кино е вече история.
Киното не я изостави.
Тя реши да го напусне и беше права.
Напусна в точния момент.
Музиката беше нейното спасение, когато напусна киното.
Песните й бяха новаторски.
Никой не се осмеляваше на такива неща тогава.
Видеоклипът на "Докосни ме" нямаше как да е по-модерен.
Как да не го помня! Още я виждам пред мен.
Жената се търкаляше по пода.
Мадона ползваше син екран, но Валерио Лазаров
и Сара Монтиел вече го пускаха по телевизията у нас.
Представляваше най-преувеличената еротика,
почти на ръба на пародията.
Започваше да пее на английски, докато пълзеше по пода.
Английският с испански акцент е нещо специално.
Тя изпълняваше "Докосни ме", която беше много сексуална.
"Ела... Ела бавно към мен..."
И с тази коса... Беше прекрасно!
И така тя премина към концертите,
в които беше чудесна.
Нямаше значение дали пее, танцува или играе
най-различни роли.
Запази статута си на звезда през 70-те,
без да прави никакви филми.
Тя не се пенсионира, а се диверсифицира.
Защото не мога да забравя,
че съм Сара Монтиел
и още се наричам Сара Монтиел.
И то благодарение на вас, дами и господа,
моята публика.
Затова ви благодаря, че присъствате тази вечер.
Пайетите бяха запазената й марка.
Тя осъзнаваше, че където е публиката й,
там е и златната мина на сцената.
Открих театъра и публиката.
Нещо, което преди нямах удоволствието да изпитам.
Откриването им беше много важно за мен.
Пепе помагаше да я насочва.
С него тя намери нова Златна епоха, но в театъра.
Тя влагаше в това сърце и душа.
Имаше нужда и го правеше.
Той не й беше просто съпруг, а и мениджър.
Пепе й осигуряваше най-добрите музика, танцьори
и постановки.
Тоус беше бизнесменът, но тя беше бизнесът
и затова и беше големият шеф.
Аз съм много самокритична. - Наистина много, да.
Тя се превърна от приеман като предмет секс символ
в активен изпълнител и активна жена.
Когато се отиваше на шоуто, се ходеше заради Сара.
Няма значение какво точно прави, винаги тя е фокусът.
Много ми харесваха заглавията й.
Имаше "Сара-тизирай се".
"Супер Сара шоу".
"Доня Сара де Ла Манча".
"Нейно Величество Сара Монтиел".
"Сара на живо".
Единственото без нейното име
беше "Такси към "Виктория".
С такива заглавия
беше ясно коя е звездата.
Еха, вижте кой е в публиката!
Карлос Берланга...
Както и Сантяго Карийо. Започваме!
Беше велико, защото можеше да я видиш,
иначе тя изглежда недостъпна.
Сара Монтиел беше недостъпна.
Жалко, че сте толкова далеч, Ваше Величество.
Не можете да ми дадете цигара.
За пръв път я видях, когато бях на 17.
Беше в театър "Калдерон".
Тя направо ме отвя.
Бях очарована.
Когато тя беше във "Виктория",
а аз бях в "Арнау", мисля, че през 1979 г.,
отидох да я видя в театъра
и Пепе сияеше от радост, тя също беше много доволна.
За пръв път видях Сара Монтиел на живо в театър "Виктория".
Целуна ме по бузите и аз се разплаках.
Тя се шокира.
Обясних й, че е точно копие на майка ми.
Историята докосна Сара Монтиел
и станах част от живота й.
Когато си търсех някакъв грим,
сенки, руж, четки,
винаги взимах по две от всичко
и й давах едното.
А тя харесваше всичко, което й носех.
Театърът я приближи до публиката.
Някак я очовечи.
Така хората можеха да й се насладят
на едно по-лично ниво.
Добър вечер, дами и господа!
Много се радвам, че съм тук тази вечер с вас,
за да ви представя новото ни шоу.
"Елате паралелно"!
Всичко, което правеше в киното и концертите,
се пренесе в телевизията.
Обожавах когато в началото на шоуто се отваряха завесите
и тя излизаше всеки път с различен костюм.
Направи го заради САЩ.
А знаете ли какво имаме тук?
Шоуто на Шер, с Шаро Баеса,
Шърли Маклейн,
дори Люсил Бол и Карол Бърнет,
всички са правили нещо подобно.
Сара е идеална за такъв тип шоу.
Ходила съм в Холивуд!
Обличаше се като мъж...
Носеше всякакви костюми.
А някои звънят на пожарникарите!
Тя представяше, пееше, играеше, интервюираше...
Беше нещо ново.
Представям ви Хуан Химено...
Моят асистент!
Питах се къде е камерата!
Да водя със Сара Монтиел?
Замълчи! Не правя сделки с бледоликите!
Това шоу беше завръщането на Сара Монтиел,
което я постави пак под прожекторите.
Пепе я караше да учи стриктно сценариите.
Той изпипваше всичко. Искаше тя да работи със звезди.
Имаше наистина много звезди в програмата.
Селия Круз!
Бони Тайлър...
Робърт Палмър.
Шарл Азнавур.
И Саманта Фокс... Беше лудост!
Тя имаше някаква магия. Фантастично.
Биби Андерсен!
Тя е спонтанна,
тя е красива,
тя е всичко.
Норма Дювал!
Радвах се да съм част от шоуто, беше много приятно.
"Нормита,
ти се справи чудесно!"
Студено е.
Скъпи! Къде е зуумът?
Точно над пръстите ти е.
О, да.
Да.
Един ден ми се стори,
че Сара се държи малко странно.
Попитах я да не би да се случва нещо.
Тя репетираше програмата за шоуто
през април.
Репетираше "Мария дел Монте", няма да го забравя.
Знаех, че Пепе Тоус ходи на медицински тестове,
но не знаех за какво са.
Между действията отидох при Сара и я попитах
какво се случва с Пепе.
Тя се разплака като дете.
Прегърна ме...
Дивата, звездата, просто рухна пред мен...
Беше тежко.
Имаше рак на дебелото черво в напреднал стадий.
Нямаше много опции за лечение.
Казаха на майка ми, че на съпруга й му остават
три месеца живот.
Беше наистина много тъжно,
защото тя трябваше да излезе и да изпълни все пак програмата.
Днес с вас ще бъде Мария дел Монте.
Сара преживя болестта на Пепе почти изцяло сама.
Основно защото не искаше да виждат Пепе такъв,
какъвто бе накрая.
Тя трябваше сама да се държи смело.
Помоли ме да не казвам нищо на никого.
Запазих тайната им,
но тя минаваше през ада.
Той лежеше в клиника под фалшиво име.
Посетих го там два пъти.
Тя беше смела и остана до съпруга си
през последните му месеци.
Подкрепяше го и го окуражаваше, без самата тя да поддава.
Това беше наистина много, много ужасно.
Научих, когато го обявиха по телевизията.
Публицистът й обяви, че Пепе Тоус е починал.
Децата му бяха до него. Беше наистина болезнен момент,
но не толкова за него, той винаги си беше весел.
те се постараха да е добре до края.
Тялото на Пепе Тоус, съпруг и мениджър на Сара Монтиел,
бяха кремирани днес в гробище "Колсерола" в Барселона.
През цялото време актрисата бе придружавана от близките й.
Когато беше в съзнание, се стремяхме да говорим
за това как ще се оправи,
колко се обичаме.
Така и не разбра, че умира. Аз не го допуснах.
Да гледаш как съпругът ти умира бавно три месеца,
без да кажеш нищо,
да бъдеш смела и да играеш, да излизаш пред камерите
все едно нищо не е станало, е много трудна роля,
дори и да си най-добрата актриса.
Ще го приема и ще продължа напред
с помощта на децата и на приятелите ми.
Починал е съпругът ти, твоята опора, твоят довереник.
и ти оставаш сама
срещу света с две деца.
Здрасти!
Бях заспал в леглото, тя се качи при мен и каза:
"Татко е на небето. Дали ще се върне?"
Все едно е в някой ресторант да хапне набързо.
Отне ни наистина години да осъзнаем случилото се.
Истината е, че е доста сложно.
Зевс...
Зевс! Здрасти.
Пърхай с мигли!
Смъртта на Пепе Тоус беше наистина тъжна.
Веднага щом научих, отлетях за Палма.
Успях да прекарам няколко дни,
скърбейки с нея.
Видях, че Антония е една много силна жена,
много издръжлива,
но пълна с емоции.
Благодаря на всички, които ми пратиха телеграми.
На познатите и на непознатите,
които изпратиха съболезнования на Сара Монтиел и близките й.
Благодаря ви, получих наистина стотици,
стотици телеграми.
Искам да ти покажа това.
От 1992 г. е, много е хубаво.
Вижте, това е от Мадрид, есента на 1992 г.
"Скъпа Сара..." - Помниш ли това писмо?
Да.
Помня как търсех хартията,
исках да е в този цвят,
търсех точния плик.
Ето какво пише. "Скъпа Сара,
няма думи на света,
които да те излекуват."
Скъпи!
"Всички сме до теб.
За нас си достойна за възхищение.
Когато казвам "ние",
имам предвид една група целеустремени жени.
Обичаме те много.
Една група целеустремени жени, които много те обичат
и те пазят в сърцата си.
Бъди силна, Сара,
защото той
е все още тук
и бди над теб,
както винаги.
И ние сме тук
и се надяваме да намериш мир."
Това й беше доста трудно.
"Много любов за теб и децата ти.
Обичам те. Лолес Леон." Това е.
Пепе Тоус никога не мислеше, че ще почине преди Антония.
Човекът от погребалната агенция искаше чек
и Сара ми каза:
"Чело, знаеш ли как се пишат чекове?"
Зяпнах я и отговорих: "Да,
но сега не си нося чековата книжка."
Тя се разплака.
"Не знам как се пишат чекове, а трябва да платя
с чек за погребението на Пепе."
В този момент осъзнах
колко беше сама всъщност.
В СЛЕДВАЩИЯ ЕПИЗОД
Здравей, Сара.
Както виждаш, се срещнах с Кари.
Не знаех, че ще сбъдна тази си мечта.
Тя каза, че се запознала с някого онлайн.
Този човек не е правилният, не носи нищо добро.
Тя не можеше да преживее, че децата й не й говорят.
"Трябва да го публикуваш в "Хелоу",
вземи им цяло състояние!"
Сара, как си?
Вратите у Сара
винаги бяха отворени за всичките й приятели,
дори за лицемерните такива.
Беше й като семейство. Все едно я ограби синът й.
Все едно изведнъж някой щракна с пръсти
и всичко се промени, за съжаление, Сара се превърна
в карикатура на това, което е била преди години.
Публиката я освиркваше!
Никога! Никога! Никога! - Сара, ти се появи с Тони...
Ние всички бяхме много нечестни към Сара Монтиел.
Жалко е, защото според мен тогава майка ми спря
да бъде себе си.