ROD DRAKA
Tohle jsou naše podmínky.
Sto vašich zlatých dragonů.
Za loď?
Za muže.
Tolik peněz dohromady nedám, i kdybych chtěl.
Opět se vymlouváš na nedostatek.
Nezní to věrohodně z úst Lannistera,
jehož stáje a kuchyně jsou vytesané do zlaté hory.
Než válka skončí, budeme ho potřebovat.
Prolomení blokády pomůže i vám.
Myslíš, že nemáme kupce pro naše gobelíny a parfémy?
Prodáme je bez ohledu na blokádu.
Essos je bohatý a velký.
Asi nás potřebujete víc než my vás.
Kamenoschody.
Co je s nimi?
Dejte nám Kamenoschody.
Jen hromada kamení.
Pro pány Západozemí žádná újma.
O ty kameny panují spory už po generaci.
Vaši...
piráti přepadají lodě, berou otroky, náklad...
Prostě nám je dáte, když zvítězíte, a tohle přestane.
Na proplouvající lodě jen uvalíme daň.
Zaplatí nám ztráty z bojů s velaryonskými hordami.
Vydírání. Zvýšíte tím cenu základního zboží.
Lepší než hladovět, ne?
Na tvůj rozkaz
vypluje válečné loďstvo, prolomí blokádu a obsadí průliv.
Výborně.
Za to mě princ-regent asi pověsí.
S vojskem, co pošleme,
ho můžeš svrhnout a usednout na Železný trůn sám.
Samozřejmě je tu ještě jedna podmínka.
Čekal jsem spíš koupel a karafu vína.
S účastí v boji musí souhlasit velitel našeho loďstva.
Jmenuje se Lohar. Námořníci jsou mu oddaní.
Jestli je nepovede, nebudou bojovat.
Výborně.
Pojďme se tedy sejít s velitelem.
Admirále Lohare.
To je Tyland Lannister z Casterlyovy skály.
Buď zdráv, lorde Tywine.
Jsem Tyland.
Co jsi za člověka?
Co prosím?
Básník?
Filozof?
Jsem velitel loďstva Králova přístaviště.
- Jsi hubený. - Ale též vysoký.
Nepopluji s mužem, který mě neporazí.
V čem?
Trocha rumu by neuškodila.
Výsosti...
Jen kapku.
Jsi dobrý chlap, Orwyle.
Smím, Výsosti?
Připrav se, Výsosti, na nejhorší.
Musíme rychle opustit Královo přístaviště a po nějakou dobu se nevracet.
- Cože? - Samozvankyně sehnala
tři nové dračí jezdce.
- To není možné. - Tvůj bratr si myslel totéž.
Vydal se proti ní a neuspěl.
Pokud vím, uprchl v hrůze.
Zaslouží si to.
Každopádně odletěl ve vzteku na Ostrý výběžek...
a celé město srovnal se zemí.
Pomatenec.
Tak to dokázala.
Bohužel.
Ale jaký to pak má všechno smysl?
Bohové jsou krutí, Výsosti.
Ale jistě cítíš, že je třeba jednat.
Ne. Ne.
Jsem král. Proč musím utéct?
Protože tě princ-regent chce zabít.
Už dřív jsi byl v nebezpečí a teď se mu nedaří a je naštvaný.
Nedá se odhadnout, co udělá.
Ale dokud je pryč, máme příležitost...
Příležitost zbavit ho vedení.
Vezmi mě na trůn,
a až se vrátí, nechám ho uvěznit.
A co pak?
Až přiletí Rhaenyra se svými sedmi draky
a ty budeš bez Vhagar? Co pak?
Za ta léta jsem v očekávání drobných překážek
přesunul velkou část zlatých rezerv z Harrenova do Železné banky v Braavosu.
Můžeme tam přečkat
v pohodlí, co se na tohle místo valí.
Ty... ty chceš, abych žil v Essosu, s těmi kozopichy?
Lepší nějaký život než žádný.
Ano?
Můj drak je mrtvý.
Já spálený a nechutný a sám.
A taky mrzák.
Nejsi sám.
Přišel jsem o péro. Neřekli ti to?
Jo. Chytlo plamenem jako buřt na klacku.
Nezoufej, lepší dny jsou teprve před tebou.
Nech bratra i samozvankyni,
ať se zničí navzájem, v krvi a hořkosti.
A až se vyčerpají a jejich vojska zničí,
vrátíme se a lid povstane, aby nás přivítal.
Nemůžu ani chcát, teče mi to po noze.
Budou mít dost nekonečného nedostatku a strachu.
Uvítají návrat svého krále...
skutečného nástupce.
Aegon Vítězný...
který vstal z popela.
Aegon Mírotvorce.
Aegon Obnovitel.
Aegon, Potěšení říše.
Tohle je o dost lepší, Hughu, nemyslíš?
- Máme být na cvičišti, učit se povely. - Jo, půjdu tam.
Ale po tak dlouhé době mi nemůžou upřít tohle potěšení. Ryby už nikdy jíst nebudu.
Co tu děláte?
Sundej si nohy ze stolu.
- Nechce se mi. - Ulfe.
O tom nerozhoduješ, Ulfe.
A kdo tedy rozhoduje... hochu?
Tohle je princ, Ulfe. Princ Jacaerys Velaryon.
Princ Jacaerys Velaryon, tady? Kdo by to byl řekl?
On tu žije.
Chci od tebe slyšet omluvu.
Mladý princ! A ty vlasy!
Stejně tmavé, jak říkají.
A nám budou tvrdit, že nemáme targaryenskou krev.
Má matka je královna.
Oba jsme dračí jezdci.
Ty i já, utkáni ze stejné příze.
Je to posvátné dědictví, o kterém nic nevíš.
Odpusť mu, princi.
Není uvyklý chování u dvora.
Možná se vůbec neumí chovat.
Víš, co se stalo v poslední hodině?
Takzvaný princ-regent vypálil Ostrý výběžek.
Tisíce mrtvých a z přístavu zbyly jen trosky.
Připravíš se na boj proti nepříteli?
Nebo zůstaneš tu a uděláš si pohodlí?
Jestli svou nepřipraveností zhatíš naše úsilí,
dohlédnu, aby tě pověsili a tělo pak předhodili psům.
Nechtěl jsem se tě dotknout, princi.
Noví jezdci jsou naše spása.
Ale i když vše už běží, nemohu se zbavit pochybností.
Nevíme, co jsou zač a jestli mají pevný charakter.
Addama z Loděnice alespoň znáš.
Jako loďař pro mě pracoval
a prý je to velmi čestný člověk.
Moc jsem se s ním nestýkal...
Bohužel.
Ale teď máš nové jezdce.
Víš, že je to velká výhoda.
Udeř rychle,
než princ-regent provede další hloupost.
Doufala jsem, že mou výhodou bude strach.
Vhagar byla tou největší hrozbou, ale už stojí proti přesile.
Vhagar není jediný drak.
Třetí bratr nikdy neopustil Staré město.
A jeho drak je mladší než Vermax.
Pořád je to drak. A je tu ještě někdo.
Helaena?
Nemá zájem být dračí jezdec.
Mohou ji přesvědčit. A její drak...
Snojas. Z dob krále Dobyvatele.
Je úžasná. Ale i tak, Helaena není válečnice.
Aemond se cítil neporazitelný.
Teď zjistil, že není.
Bude vzteklý a zoufalý.
Ostrým výběžkem to neskončilo. A nikdo mu to nerozmluví.
Máš pravdu.
Kéž by to tak nebylo.
Co loď Mořský had?
Lepší než nová.
Ráno se přidáme k blokádě.
Ať nás nepřátelé vidí, Lannisterové i Greyjoyové.
Jen má loď už není Mořský had.
Její název oslavoval mě.
Teď má nové jméno.
Královna, která nikdy nebyla.
Corlysi.
Děkuji ti.
Co teď dělám...
je pro ni.
Výsosti, jsi připravena.
Máš pod svým praporem šest draků.
K tomu všechny mé lodě, mí muži ti slouží.
Ale Lannisterové jsou na pochodu, a taky Hightowerové ze Starého města.
Musíš rozšlápnout hlavu té bestie,
nenechat plynout dny.
Pak ovšem
musí do hry vstoupit další hráč.
Výsosti.
Zdá se, že se ovce podařilo prodat po proudu řeky.
Mí vazalové místo toho poslali stádo sviní.
Draci žerou prasata, ne?
Caraxes je má radši. Co naše vojsko?
Za dva dny můžeme vyrazit.
- Dohlédni na ta prasata. - Ihned, Výsosti.
Výsosti?
- Přijel za tebou ser Alfred Broome. - Výsosti.
Zajímavé.
Vyslali mě jako zástupce královny,
abych zjistil tvé úmysly.
Právě včas, abys viděl mé nové vojsko, Broome.
Co o něm soudíš?
Je obrovské.
Lannister váhá.
Než dorazí, vydám se na Královo přístaviště.
Mohu s tebou mluvit v soukromí, Výsosti?
Budu k tobě zcela upřímný.
Nic menšího nečekám.
Byl jsem věrný králi, tvému bratru,
a složil jsem přísahu Rhaenyře, jeho nástupkyni.
Nikdy bych nesloužil samozvancům ze Starého města.
Jsou bitvy, které je třeba svést, ale v těchto časech...
Neslyšel jsi něco?
Časem tu začneš výt na měsíc.
Zatímco jsi sháněl vojsko, Rhaenyra váhala.
Odvrátila se od zdravého úsudku
a vydala se, podle mě, po nesprávné cestě.
Rhaenyra má svoji cestu, dobrou, nebo špatnou.
Ale ty jsi rozený vůdce.
Když něco řekneš...
tví lordi tě následují.
Nečekal jsem, že převlečeš kabát...
sere Alfrede.
Rhaenyřiny úmysly jsou dobré.
Ale to, co teď potřebujeme,
je král.
Samozvanci vyslali lodě plné poddaných domnívajících se,
že mají byť jen kapku targaryenské krve.
Zákeřnost a intriky. Zbabělci, všichni.
Ukončíme to šílenství.
Z přístavu nevypluje jediná loď, o které nevíme.
Tím ale zastavíme i rybářské lodě.
A bez nich nebudou mít lidi co jíst.
Nebudou potřebovat jíst, když je pobije nepřítel.
Všichni musíme přinést oběti.
Proč nás všichni nenávidí?
Jsou nešťastní.
Potřebují někoho nenávidět.
My jsme blokádu nenařídili.
Ne. Ale jsme Koruna, čekají, že ji prorazíme.
Vypij to.
Dřív jsem byla o moc šťastnější.
Nechtěla bys odsud odejít?
A kam bych šla?
Princ-regent, Výsosti.
Helaeno. Tady jsi. Matko.
Zrovna se ukládám ke spánku.
- Koruna žádá tvé služby. - Teď?
Samozvankyně získala nové jezdce. Odpovíme jí stejně.
- Musíš jít se Snojas do bitvy. - Aemonde.
Nepřeji si bojovat.
Naše přání musí ustoupit tomu,
co je nezbytné pro udržení trůnu.
Nechci nikoho spálit.
- Není to otázka. - Aemonde...
Pošlapali naše rodové právo, udělali jezdce z poddaných.
- Hřích musí být potrestán! - Pořád je to královna!
Tak jako kdysi ty! A vidíš sama, jaké jsou následky tvé slabosti.
Jsme dnes ohroženi víc než včera.
Tohle ohrožení tě přimělo vypálit Ostrý výběžek?
Anebo jen vztek z vlastního ponížení?
Chceš vládnout Sedmi královstvím,
ale uvrhneš zkázu a smrt na prostý lid, když se tě někdo dotkne.
Protože se pak cítíš silnější. A chceš tím nakazit i sestru.
Nejlaskavější z naší linie, která nejvíc potřebuje ochranu.
Kdo ji ochrání, když to nezvládne sama?
Co z ní bude, když jí zlomíš mysl?
Nejde jen o naši vládu, jsou ohroženy i naše životy.
- Copak nechceš, abychom vyhráli? - Ne takhle.
Ne takhle!
Výsosti.
Velmistře.
Znovu požaduji tvoji pomoc.
Cestu ven.
A diskrétnost.
Zapomněl jsi na svou přísahu...
lorde veliteli?
Nemyslím na nic jiného.
Syn majordoma z Dorne píchá královnu Sedmi království.
Bývalou královnu.
Ona žádnou přísahu neporušila.
- Můžu tě poslat na Zeď. - Můžeš.
Pošpiníš jméno Hightowerů.
- Královna matka a jeho pobočník. - Je to má sestra.
Zachránila mi život.
Dvakrát.
Jednou před popravou a jednou přede mnou.
Od té doby je pro mě jako maják.
Nemysli si, že necítím stud, sere.
Touha po ženách mi přináší jen žal.
Tak jí odolej.
Kéž by to šlo tak snadno.
Tví bratři v gardě to dokážou.
Ano?
Možná ano.
Anebo jsou všichni lidé zkažení.
A skutečná čest je mlha...
co se po ránu rozplyne.
Podivná filozofie.
Nemám filozofii.
Má filozofie je tohle.
Chránit spravedlivé a trestat všechny ostatní.
Ale teď...
Viděl jsi to, co já.
Draci tančí a lidé jsou prach pod jejich nohama.
A naše ušlechtilé myšlenky a veškeré naše snahy jsou k ničemu.
Pochodujeme vstříc naší zkáze.
Smrt nám přinese úlevu.
Nemyslíš?
Lohar! Lohar! Lohar!
Udělal jsi na mě dojem, lorde Tymane.
Královo přístaviště vybralo chrabrého vyslance.
Doufám...
že toho vyslance tedy uznáš za hodna
jeho skromné žádosti.
Ano, bezpochyby ji zvážím.
Po večeři.
Už jsi někdy jedl maso nepřátel?
Co?
Ne, nejedl.
A nebudu.
Takže odmítáš pohostinnost mého domu?
Jen žert, můj lorde.
Za co mě máš?
Žert!
Pojď.
Princi trucování nesluší.
- Netrucuju. - Tak jak bys to nazval?
Čtu si.
Zatímco tvá matka čeká?
Zlobíš se.
Ty ne?
Nevím, k čemu by to bylo.
To, že tu jsou, nás uráží.
Tohle nás činí Targaryeny.
Jestli může létat kdekdo, pak...
To neznamená, že jsem obyčejná. Ani ty ne.
Ty víš, co jsem.
No a co?
Jsi korunní princ. Syn pravé královny.
A teď se tu vztekáš, myslíš si, že nebýt draka
nebo důkazů tvého postavení, nejsi nic.
Myslíš, že jsi urozený nástupce,
který nebyl zplozen urozeným otcem.
Tak to na světě chodí, Jaci,
a tou nenávistí se sám shazuješ.
To se snadno řekne.
Pořád slýchám kolem šepot.
Ukaž jim, že máš svou cenu.
Vstaň a zaujmi místo po matčině boku.
Sem hoši mí, jak z růže květ
Vyložte nářadí a spočiňte v klidu
Pluli jste spoustu dní
Už stožár maž a vzhůru jen
Pluj do nejhorších děr
Rozhoupej loď svou po vlnách
Udržuj ten správný směr
Výborně, lorde Tyrode!
Hezká píseň, pěkně podaná.
Jsem Tyland.
Velmi oceňuji tvou vstřícnost.
Jsi schopnější, než by jeden řekl. Opravdu.
S potěšením vyrazím po tvém boku.
A mí kapitáni se mnou.
Zítra vyrazíme do Jícnu!
Ať Mořský had lituje dne, kdy se znovu setkáme.
Můj král bude potěšen. Na přátelství!
Je pozdě.
Než půjdeš...
lorde Tylande.
Jsi hezký muž.
A prokázal jsi schopnosti
i svou mužnost.
Chci od tebe mít děti.
Ty chceš...? Ty...?
- Chceš, abych...? - Ano.
Chci, abys opíchal mé ženy.
No a kolik máš těch žen?
Ještě víno!
Z krocení draka ti vyprahne.
Jo a ještě trochu těch ptáčků.
Přípitek.
Na naše nové jezdce.
Nejste z urozeného rodu,
ale dokázali jste něco dřív nepředstavitelného.
Svěřila jsem vám moc, kterou poznal málokdo.
A žádám, abyste ji uplatňovali s věrností a respektem.
Dobře mi služte a učiním z vás rytíře.
Co vy na to, hoši? Budeme rytíři, zničehonic?
Nezklameme tě, královno.
Jaký je náš úkol?
Původně jen odradit nepřítele od útoku.
Ale lord Corlys má pravdu.
Musíme udeřit, dokud máme výhodu...
a ukončit tuhle válku.
Naučte se ovládat své draky.
Za dva dny poletíte.
Je třeba podmanit si pevnosti, které drží samozvanec.
Staré město a Lannisport.
Sami, bez spojenců, se budou muset vzdát.
- Chceš, abychom zabíjeli nevinné? - A tolik...
Je to těžké. Ale nemůžeme jinak.
Musíme zlomit vůli nepřítele,
nebo v bojích bez konce padne mnohem víc lidí.
No a co Vhagar?
Je děsivá, ale je to jeden drak.
Nám všem se princ-regent neubrání.
Zlikviduju ho sám.
Stříbrokřídlá to zvládne. Ničeho se nebojíme.
Pokud ty ano...
Bude dost času dokázat, kdo z nás je zbabělec.
Řekl jsem víc těch ptáčků!
Rytíř by se u královnina stolu měl chovat slušně.
Pak mě pasuj na rytíře.
Měl by ses ovládat...
příteli.
Prospěl by vám smysl pro humor.
Dorazila zpráva z Harrenova, Výsosti.
Daemon?
Správce ser Simon Strong.
Daemon shromáždil vojsko,
ale ser Simon se bojí zrady.
Tohle nedovolím.
Addame.
Pojď se mnou.
Díky.
Ptáčci.
Ty nikdy nespíš, čarodějnice?
Chystám se do božího háje.
Když jsi sem přišel, byls zaťatá pěst.
Chtěl jsi ohýbat svět podle své vůle.
Ale asi jsi zjistil, že se tenhle svět nedá ovládat.
Jsou znamení pro ty, kdo je hledají.
Neposmíváš se mi?
Už se mi ani nechce.
Tak to ráda slyším.
Chceš se dozvědět, co je ti dáno?
Celý život jsi chtěl přikazovat osudu.
Ale dnes jsi připraven.
Je to jen příběh.
A ty jsi jen jeho součástí.
Znáš svou roli.
Víš, co musíš udělat.
Sestro.
Máme společnou krev, ty i já.
Vím, že nechceš nikomu ublížit.
Ale v současnosti...
na nás závisí dobro říše.
Matka není dračí jezdec.
Ona to nechápe.
My dva máme velké poslání.
Poleť se mnou.
Na Harrenov.
Zničíme Daemona i jeho vojsko.
Ať nepřítel vidí, že na násilí odpovíme násilím.
A když odmítnu?
Spálíš mě jako Aegona?
- To je lež. - Viděla jsem to.
Spálil jsi ho
a nechal spadnout.
Co říkáš, je zrada.
Aegon bude zase král.
A zažije vítězství.
Usedne na dřevěný trůn.
A ty...
Budeš mrtvý.
Pozřený božím okem tak,
že už tě nikdo nikdy neuvidí.
Můžu tě dát zabít.
Ale nic to nezmění.
Jsem hradní správce ser Simon Strong, Výsosti. Těší mě.
Vítej na Harrenově, královno. Nečekal jsem tě osobně.
- Vzbudil jsi ve mně obavy. - Ano, ale mám k nim důvod.
Pojď, uvidíš sama.
Nečekal jsem tě.
Pak asi nedokážeš předvídat.
Už ses tu zabydlel.
Přísahali mi věrnost.
A byl nejvyšší čas.
A komu jsi věrný ty?
Svět není, jak jsme si mysleli.
Tahle válka je jen začátek.
Zima se blíží
a s ní temnota a zkáza.
Mluvíš jako můj otec.
Viděl jsem to.
Viděl jsem, čemu se neubráníme...
A přesto nějak
musíme.
Jediná naděje...
je vůdce, co sjednotí říši. A můj bratr zvolil...
tebe.
Ty jsi pravá královna, Rhaenyro.
První svého jména.
Protektorka říše.
Budu ti sloužit a tihle všichni se mnou,
do smrti, nebo do konce příběhu.
Opusť mě znovu...
a budeš litovat.
Nedokázal jsem to.
I když jsem se snažil.
Královno.
Za každého našeho padlého...
stovka jejich!
Nebudeme mít slitování!
Bojujeme za královnu!
Válka!
Vytáhni to!
Volal jsi mě, lorde pobočníku?
Rackové dnes létají nízko.
Změní se počasí.
Hned to asi nebude, ale připravím bouřkové plachty.
Připojíme se k blokádě a zřejmě se brzy ocitneme v nebezpečí.
Rád bych měl se svým prvním důstojníkem dobrý vztah.
Zanedbávám své povinnosti?
Děláš víc, než se od tebe chce.
Ale jsi strohý,
tichý a muži z tebe cítí odstup.
Dobrý vůdce musí inspirovat.
Nikdy jsem vést nechtěl, to víš.
Dostal jsi místo, po kterém každý námořník touží.
Odpusť mi, můj lorde. Budu usilovat, abych se zlepšil.
Já se ti snažím pomoct.
Chceš mi pomoct?
A po všech těch letech mi nabídneš tohle?
A já ti mám být vděčný?
Nechtěl jsem tě urazit.
Můžeš jít.
Víš, jaké to pro nás bylo?
Vyrůstat bez otce...
snášet jako bastardi úšklebky, nemít jistotu, že se najíme?
Tušíš, co dělá s chlapcem hlad?
Co smutek?
- Nebo stud? - Můžeš odejít.
Prodával jsem ryby na trhu, od chladného úsvitu do setmění,
šetřil měďáky, abych přežil zimu,
a díval se na muže, co mě zplodil, jak jde kolem se svým synem a dědicem...
s kožešinou kolem ramen...
a vybírají sladkosti, co budou jíst po večeři u krbu.
Ale ten hoch zemřel.
Jako předtím jeho sestra.
I ten, co zaujal jeho místo. A ty si teď vzpomeneš, že žiju.
Najednou mi chceš házet drobky své laskavosti.
Jsem čestný muž a budu ti sloužit, protože musím.
Ale aby bylo jasno,
veškeré návrhy tvé pomoci odmítám.
A když přežiju tuhle válku...
budu pokračovat, jak jsem začal.
Sám.
Zvládla jsi, o čem se jiným ani nesnilo,
a dočkala ses odměny.
Bohové ti vyšli vstříc.
Vložili ti do rukou nástroje vítězství.
A přesto, abych ho získala, musím udeřit.
A tím odsoudím tisíce lidí na smrt.
Nemyslím, že by si tohle otec přál.
Nedal ti na výběr.
Buď silná. Víš, že jsi v právu.
Nesmíš nechat říši těm, kterým jde o moc víc než o mír.
Musíš zvítězit.
A kdo za to zaplatí?
Dále.
Omlouvám se, Výsosti.
Musela jsem tě vidět.
- Kdo to ví? - Jen můj ochránce.
Meč odložil u tvé brány.
Myslím, že jsem se...
mýlila.
V čem?
Byla jsem vychována v přesvědčení, že věci mají řád.
Že existují bezpečné cesty, které nám vytyčili.
Nenáviděla jsem tě za to, že na tyhle věci nedbáš.
Za to, že víš, co chceš.
Nevěděla jsem, co chci.
Jen co se ode mě čeká.
- Proč jsi sem přišla? - Ztratila jsem cestu.
Anebo mi ji spíš vzali.
Ti, kterým jsem věřila. Můj manžel, můj otec, milenec, syn...
Ctnostná královna si dopřává milence.
Nesuď mě za to, cos dělala sama.
Tvůj otec zemřel. Hledala jsem útěchu jinde.
I já mám své touhy.
Ano, ale tys učinila ctnost svým praporem.
A držela jsem se ho, tobě navzdory, protože jsi ho tak pošpinila.
V poslední době jsem sama.
A když jsem se vydala za hradby, ucítila jsem, jak ze mě spadlo závaží.
- To ti moc přeju. - Napadlo mě, poprvé,
co bych si zvolila, kdybych nade vše nestavěla povinnost.
Svrhla bys syna a vládla sama?
Ne. Nepřeji si vládnout, chci žít.
Zbavit se těch nekonečných intrik a zápasů.
Koruna chce vítězství za každou cenu.
Ale co se mě týče...
chci vzít svou dceru a její dítě a odejít.
Na to je pozdě, Alicent.
Sama jsi to řekla, byla prolita krev.
Hořela města.
Vojska pochodují a ty si chceš umýt ruce nad vším, cos uvedla do pohybu.
Obviňuješ mě s takovou arogancí, jako kdyby se tě to netýkalo.
- Nezrodilo se všechno tvou rukou? - Plnila jsem přání tvého otce.
Tak si běž.
Nech nás v tom, jak říkáš.
Nemůžu tomu uvěřit.
Toulej se divočinou. Co já s tím mám společného?
Přišla sis pro rozhřešení?
On vždy miloval tvou matku.
Mě měl rád, i já jeho, ale...
pořád viděl její obraz.
I když nakonec odešla z jeho života,
byla to láska k ní, co v něm udržovalo pevnou víru ohledně jeho nástupce.
A přesto ke konci zapochyboval?
Proč jsi sem přišla?
Aemond brzy poletí za Colem do Říčních krajin.
Až bude pryč, bude vládnout královna Helaena.
Když dorazíš do Přístaviště,
dohlédnu, aby stráže složily zbraně.
Otevřeme brány. Neprolijeme krev.
Vstoupíš jako dobyvatelka.
Už teď máš navrch.
Jakmile usedneš na trůn...
ta nesmyslná válka skončí.
Jo.
A co Aegon?
Je zlomený k nepoznání.
Leží ve tmě, v bolesti a hrůze.
Má spoustu chyb, ale...
pořád mě poslouchá. Přesvědčím ho, aby poklekl, pokud...
Ne! Pořád ho bráníš.
Pořád si myslíš,
že můžeš mít všechno a nezaplatit za to.
- Já platím, protože nemám na vybranou. - Já jen chci všechno napravit.
Jestli mám usednout na trůn, musím rozdrtit své protivníky.
Dostat Aegonovu hlavu.
Tak, aby to všichni viděli. Ty to víš.
Ale lze tomu uniknout, i to víš.
Vyber si.
Uhneš před tím, co bys měla udělat?
Nebo to uděláš
a přineseš oběť?
Syn za syna.
Změnila ses.
Už to skončeme. Prosím.
A co teď mám dělat s tebou?
Necháš mě jít, abych splnila slib.
A za tři dny přiletíš do Rudé bašty a usedneš na trůn.
Nebo si mysli, že lžu.
Nemám zbraň ani zbroj. Můj život nestojí za nic, já...
Spoléhám na milosrdenství přítelkyně, která mě kdysi měla ráda.
V dějinách budeš za padoucha.
Studenou mrchu.
Co toužila po moci a byla poražena.
Ať si myslí, co chtějí.
Teď jsem konečně sama sebou.
Nemám jinou touhu než jít, kam chci,
a svobodně dýchat.
Zemřít nepovšimnutá.
A být svobodná.
Co říkáš, je neskutečný sen.
Pojď se mnou.
Mé místo je tady, bez ohledu na mou vůli.
O tom se rozhodlo už dávno.
Běž.
Překlad: Petr Miklica