DRAKONO NAMAI
Auksiniam dančiui garbė jus matyt, lorde Lanisteri.
Turiu 500 karių, ginkluotų ir narsių.
Aš turiu tūkstantį riterių.
Ir septynis kartus daugiau lankininkų ir ginkluotų vyrų.
Kai užbaigsim su Upių žemės šiukšlėm,
Redforkas bus užsitarnavęs savo vardą.
Mes pasirengę klausyt jūsų įsakymų, milorde.
Spėju, kad trauksit į Harenholą.
Siųsk varną į Karaliaus uostą.
Pranešk mano broliui, kad mes pasirengę žygiuot,
kai tik prisijungs princas Eimondas
su Veigar.
Ką veiksit, kol princas atsakys, milorde?
Mano vyrai ilgai žygiavo.
Jie pasimėgaus jūsų pilies svetingumu.
Jis drįsta mane kviest.
Skubiai!
Gal Lanisteriai taip nusilpę,
kad negali pasiekt Harenholo be palydos?
Upių žemėj didžiulis drakonas, Jūsų Malonybe.
Mano brolio armija galinga, bet...
Aš princas, o ne paklusnus šuo.
Pasakyk savo broliui, kad jeigu jis neves savo armijos į Harenholą,
Deimono drakonas bus mažiausia jo bėda.
Suprantu tavo susierzinimą, Eimondai. Bet atrodo...
Turiu tau užduotį, sere Tailandai.
Sudarysim sąjungą su Triarchija.
Man gana tos prakeiktos blokados.
Prince, nesusitarsim su Laisvaisiais miestais.
Jų laivų kapitonai - pavojingi.
Jie ne piratai...
Jie šalia, už Siaurosios jūros.
Lanisterių ir Haitauerių laivai atvyks per kelis mėnesius.
Triarchija pasinaudos proga vėl terorizuot Jūrų Gyvatę.
Tegu jie silpnina jo blokadą.
O tikrieji mūsų sąjungininkai trauks į rytus.
Triarchija gali sutikt, bet jais negalima pasitikėt.
Tavo tėvas tą suprato.
Kaip mūsų laiškai Greidžojams?
Atsako nesulaukėm.
Raudonasis Krakenas laukia, kol įgis pranašumą.
Jei reiks, priviliosim jį medum.
Gal karalienei reiktų ištekėt?
Nediskutuotina.
Gaila.
Karalienė šneka išmintingai, Jūsų Malonybe.
Net jei pralaušim blokadą ir pasikviesim svetimšalius
į savo vandenis, prie Karaliaus uosto.
Tau laikas traukt į Harenholą.
Jūsų Malonybe, jei Deimonas laimės Upių žemėj,
aš jam nepasipriešinsiu.
Kaip žinot, Rukreste netekom daug karių.
Kuo ilgiau lauksim, tuo didesnė galimybė, kad jis laimės.
Lanisteris žygiuos iš vakarų. Pasiimk mūsų karius
ir priversk Deimoną su Upių žemės lordais kautis dviem frontais.
Jūsų Malonybė šneka išmintingai.
Būtų geriau laukt Haitauerių armijos
- ir žygiuot tinkamu laiku. - Neturim laiko.
Iki Harenholo dvi savaitės kelio. Turim pult, kol jis nesurinko armijos.
O jūs?
Kai ateis laikas, skrisiu jūsų pasitikt.
Priimsiu dėdės iššūkį.
Jei jis išdrįs stot prieš mane.
Kaip matau, sutarėm.
Jūsų Malonybe.
Mama.
Šnektelkim.
Įspėju, Eimondai. Narsa - tai viena. O per didelis pasitikėjimas...
Primink savo vietą Mažojoj taryboj.
Puikiai žinai, kad atstovavau tavo tėvui jo gyvenimo pabaigoj.
- Ir buvau Eigono patarėja. - Ir sumani.
Tėvas negyvas.
Eigonas...
Pasitarnavai karalystei.
Kai to reikėjo.
Bet tokio poreikio nebeturim. Nebeprivalai to daryt.
Čia ne prievolė. Taryboj reikalingas ramus balsas.
Tokių turim daugiau, nei reikia.
Tu jaunatviškai karštas ir arogantiškas.
Tai netinkamos savybės karaliui.
Šalinu tave iš tarybos.
Neabejoju, kad tau patiks sugrįžt...
Prie buitinių problemų.
Dar nepakankamai atkeršijai už savo vaikystę?
Karalystė tau dėkinga.
Jūsų Malonybe.
Atveskit jį!
Seras Stefonas Darklinas, Jūsų Malonybe.
Ko nors trūksta, Jūsų Malonybe?
Milordai.
Sere Stefonai, atsidūriau padėty be išeities.
Netekau princesės Reinės ir jos drakono.
Aš saloj, neturiu žemyninės armijos.
Nuolat girdžiu, kad neturėčiau vykt į mūšį.
Jei žūsiu arba pateksiu į nelaisvę, neteksim vilties nugalėt.
Turim Deimoną, Karaksą.
Ir upiečius.
Pažiūrėsim.
Turiu veikti taip, lyg būčiau viena.
O tam reikia daugiau drakonų raitelių.
Vermitonas, Auksasparnė ir Dūmas,
kuris ilgisi savo šeimininko.
Jūsų šeimoj nieko nebėra, Jūsų Malonybe.
Jūsų jaunesni sūnūs - vaikai.
Yra princesė Reina.
Ji jau bandė.
Bet drakonai nepripažįsta jos kaip raitelės.
- Tai kas gali sėst į balną? - Tu.
Tu kilmingas.
Seniai girdėjau, kad Darklinai ir Targarienai
panašaus kraujo.
Pasidomėjau istorija. Tai tiesa.
Tavo močiutės močiutė Arijana buvo Targarienų princesė.
Pagalvojau...
Gal tai įmanoma?
Net tą svarstyt...
Protestuoju, Jūsų Malonybe. Šis sumanymas labai pavojingas.
Aš tik žmogus.
Drakonai - dievai.
Jūsų Malonybė man rodo daugiau pagarbos, nei nusipelniau.
Supranti pavojų, sere Stefonai?
Neverčiu to daryt.
To dar nieks nebandė.
Norėdamas valdyt drakoną turi būt pasirengęs mirt.
Suprantu pavojų ir su džiaugsmu sutinku.
Prisiekiau tarnaut karalienei kaip tik galiu
ir dėl jos praliet kraują.
Tai mano priesaika, Jūsų Malonybe.
Gal dievai bus mums palankūs.
Broli.
Taip sakei?
Įpėdinis vienai dienai?
Sakei?
Negali iki šiol dėl to pykt.
Mano šeima buvo sunaikinta.
Turėjai būt su manim.
Bet šventei savo sėkmę, juokeis iš manęs.
Kvatojai su kekšėm ir pataikūnais!
Ne.
Turi vienintelį sąjungininką - mane.
Visuomet tave gyniau.
O tu išniekinai viską, ką tau suteikiau!
Nusprendžiau...
- Ne. - Paskelbt kitą įpėdinį.
Tuoj pat grįši į Runų uolą su savo žmona.
Ir padarysi tą nesiginčydamas.
Karaliaus įsakymu.
Ne!
Atidarykit!
Atidarykit duris. Prašau.
Prašau.
Prašau!
Galiu padėt, Jūsų Malonybe?
Apie ką tu kalbi?
Gal neišsimiegat, Jūsų Malonybe?
- Ši vieta... - Šaipais iš manęs?
- Ne. - Sėsk!
O gal tu neduodi man ramybės?
Dieną tu draugas, o naktį - priešas?
- Kokiu tikslu? - Norėdamas mane pribaigt.
Gal tau nepatinka, kad aš čia.
Gal...
Gal tu Haitauerių agentas.
Gal susitarei su savo kreivakoju sūnėnu?
- O gal su pačia Reinira? - Užtikrinu jus...
Užtikrinu jus, Jūsų Malonybe.
Kad ir ką sugalvojai, Strongai...
Užtikrinu tave...
- Kad tavo karalius visad budrus. - Taip, Jūsų Malonybe.
Nestebėk manęs.
- Neketinot atsisveikint? - Man kažkas daros.
Mane kažkas apnuodijo.
Vyną, maistą. O gal mane veikia pelkių oras...
Gal tai Hareno Juodojo šmėkla, kuri dejuoja bokšte?
Niekai! Visa tai - niekai!
Šmėkla, prakeiksmai, ta sumauta medinė lova!
- Man gana! - Taip. Toks jūsų būdas, ar ne?
Kai kas nors nepatinka, jūs bėgat.
Drakono uola, Pakopų salos, Pentosas, Harenholas.
Pabudęs nesuprantu, kur buvau.
Šiam pasauly yra dalykų, kurie senesni už mane, tave ir bet kokį atminimą.
Jūs ne žaidėjas.
O tik figūra lentoj.
Kaip ir aš.
Aš nepanašus į tave.
Iš dalies - ne.
Jūs nematot. Jūs akina pyktis.
Ji jos net nenorėjo.
Karūnos.
Net negalvojo apie ją.
Gal todėl jūsų brolis ir atidavė jai karūną.
Gal tie, kas jos trokšta, mažiausiai tinkami ją užsidėt.
Neaiškink man!
Jei pamenat, Viseris irgi jos nenorėjo.
Bet gavęs karūną jis labai stengėsi.
Čia ne premija, o našta.
Jei turi patarimų, kaip įveikt Upių žemės lordus, tai noriu išgirst.
Deimonas Targarienas prašo pagalbos?
Patarimo.
Talių šeima ne didžiausia Upių žemėj.
Ir ne turtingiausia. Bet stabiliausia.
Talių išmintis tramdė Upių žemės šeimas per amžius.
Jei ne lordas, jie būtų išskerdę vieni kitus iki paskutinio žmogaus.
Tas mulkis mums nenaudingas.
Bet Grouveris Talis - jų lordas.
Be jo jie nesuvienys jėgų.
Upiečiai padaryti iš dumblo.
Jie verčiau žus, nei užleis bent centimetrą.
Tuomet nieko nepadarysiu.
Jūs?
Ne.
Man reikia pagalbos, Alisa.
Kol kas nieko nedarykit.
Po trijų dienų keisis vėjo kryptis.
Didis kary, sergėk mus.
Lėčiau, lėčiau. Ramiai.
Dievai...
Tarnauk.
Dūme.
Ramiai, Dūme. Ramiai.
Paklusk!
Nerodyk baimės.
Tarnauk, Dūme.
Pavyko.
Tarnauk, Dūme!
Mama!
Aukštyn, aukštyn!
Alinai.
Milorde.
Mane džiugina mūsų pažanga. Šis laivas išplauks po kelių dienų.
Liūtai arba Krakenai bandys pralaužt blokadą.
Tavo vyrai džiaugsis, kad jie mums padeda.
Plauk su manim.
Kaip pirmasis padėjėjas.
- Ačiū už pasiūlymą, milorde. Bet... - Plauksi į Smailąjį kyšulį.
Lordas Baras Emonas siųs savo sūnėną kaip bocmaną.
Jums tarnauja labiau patyrę vyrai.
Kai ėmiau vadovaut, buvau jaunesnis už tave.
Tu gerai pasirodei Pakopų salose.
Įgula tave gerbia.
Tu puikiai tinki šiom pareigom.
Ar čia įsakymas, ar prašymas?
Tikiuosi, rytoj prisistatysi į tarnybą.
Kaip įsakysit, lorde.
- Plonoka, ar ne? - Šitas arba žuvis.
Šiam sumautam mieste vien žuvis.
Čia alus.
Valgysi su juo?
Neįstengsiu, mergyt.
Teisingas sprendimas.
Net pykina, ar ne?
Jie kas vakarą puotauja rūmuose, o mes nieko neturim.
Tai negali būt tiesa.
Prieš kelias dienas mano merginos buvo Raudonojoj pily.
Puotavo ir linksmino naująjį princą.
Ne! Jis apsimeta tokiu teisuoliu.
Jis ne godus.
Joms gerai sumokėjo ir gerai jas pamaitino.
Kuo? Žuvim su žuvies garnyru?
Ėrienos šonine, mieloji.
Mėsos pyragu, medaus pyragaičiais,
jautiena su padažu.
Ką manai?
Rytoj jie vėl puotaus. Ir šoks.
Taip negalima.
Atsiprašau, gerasis žmogau.
Nereikėjo taip laisvai šnekėt.
Kilmingieji man neleistų šnekėt apie jų trofėjus.
Net jai tai tiesa.
Karalius Viseris dievino puotas ir vyną.
Bet ne tuomet, kai prastuomenė badavo.
Taip. Bet jo nebėra.
Ir teisėtas įpėdinis negavo sosto.
Nereikia spėliot, kas galėjo nutikt.
Nemalonus rezultatas, Jūsų Malonybe.
Dūmas pabėgo iš Drakono uolos. O seras Stefonas buvo narsus riteris.
Kaip gaila. Tai buvo nenuspėjama.
Jei pamenat,
aš siūliau tartis su lordu Mutonu ir žygiuot į Rukrestą.
Tai paprastesnis požiūris. Ne toks įspūdingas.
Ir jis turėjo nedaug karių.
Bet dar galim užimt...
Aš pati kalta, kad tu manęs nebebijai.
Buvo verta rizikuot. Nesvarbu, kas nutiko.
Žuvo daugiau gerų karių?
- Čia mano kaltė. - Seras Stefonas pasisiūlė.
Tai buvo neapgalvota mintis.
Kad sena Valyrijos pabaisa prisileis Darkliną.
Tai buvo ne vienintelė galimybė.
Gal Septyniose karalystėse yra kitų kilmingųjų?
Koks kvailys bandys, sužinojęs, kas nutiko serui Stefonui?
Dar pasidomėsiu.
Bet Darklinai buvo tinkamiausi.
Yra ir gerų naujienų.
Karaliaus uosto prastuomenė klausosi.
Jie pasirengę klausytis.
Apsimetėliai juos apleido.
Jie alkani ir jiems reikia kaltininko.
- Ar to bus gana? - Čia tik prakuros.
Šįvakar jas užkursim ir stebėsim, kaip liepsnoja.
Eimondas gesins liepsną.
Ji tik labiau įsiliepsnos. Jis nesunaikins savo miesto.
- Jie jo nenuvers. - Gal ir ne.
Bet sunku kariaut svetur, kai turi palaikyt taiką namie.
Tuomet vykdykim planą.
Galima, Jūsų Malonybe?
Jūs tokia.
Paskutinis.
- Ką? Baigėsi? - Neliko nieko.
Nieko neliko.
Laukiau ištisą dieną.
Paimsiu bet ką. Likučius.
Turit avių drakonams, bet nieko neturit mums.
Kur mūsų mėsa?
Norim mėsos!
Jūsų Malonybe, prastuomenė nerimsta.
Ir?
Mieste trūksta maisto.
Kas gali, tas perka viską.
Dar viena dingstis serui Tailandui pralaužt blokadą.
Bet žmones alkani. Ir pikti.
Svetimšalį priešą galima įveikt kalaviju.
O vidinis priešas klastingas.
Kodėl pyktis nukreiptas į mus?
Apsimetėlė Reinira liepė uždaryt Ryklę,
kad jie badautų.
Jie iki šiol tikisi, kad pasirūpinsit jais.
Tai valdžios našta.
Bet netempkit jos vienas.
Pagalvojau, kad Jūsų Malonybė dar nepasirinko padėjėjo.
Seras Kristonas tarnavo jūsų broliui.
Jums reikalingas žmogus, kuris priimtų apgalvotus sprendimus.
Laikai mane kvailiu?
Atvirkščiai, prince.
Man nepatinka pagyrūnai, lorde Larisai.
Dar labiau nepatinka pataikūnai.
Bet tu teisus.
Karaliui reikia padėjėjo.
Tebūnie tai tavo pareiga.
Prince, nesitikėjau tokios garbės...
Tu ne padėjėjas, pusgalvi.
Rask jį.
Pranešk Otui Haitaueriui.
Mano senelis per daug atsargus.
Bet nieks neabejojo jo atsidavimu šiai šeimai.
Pasirūpink tuo.
Jūsų Malonybe.
Vėluoji.
Su džiaugsmu pranešu, kad Jo Malonybė karalius
šįryt atgavo sąmonę. Nors tik kelioms akimirkoms.
Sakei, kad vilties nedaug.
Jis stipresnis, nei maniau.
Šįryt jis kvėpuoja lengviau.
Ačiū dievams, jis gali likt gyvas.
Kokia džiugi naujiena.
Pabūsiu su broliu.
Vienas.
Ką pameni?
Nieko.
Metei iššūkį Melisai.
Tai buvo kvaila.
Nieko nepamenu.
Prince.
Jūs gerose rankose, Jūsų Malonybe.
Rodos, mano brolis sveiks ilgai, vyriausias meisteri.
Tegu jis ilsisi patogiai.
Supratau, kad nėra ko nervintis.
Ne visi atlieka žygdarbius.
Kai kurie iš mūsų tarnauja kitaip.
Net jei nelabai to nori.
Neįsižeisk.
Čia ne tavo kaltė.
Noriu mamos.
Taip.
Suprantu, kad sunku. Bet...
Geros naujienos, Reina.
Princas Redžis atsakė į laišką.
Jis mielai priglaus jauniausius Reiniros sūnus Pentose.
Ir jų įseserę.
Maniau, kad nudžiugsit.
Aš bent pralinksmėsit.
Jums čia nepatinka.
Suklaidinot mane, miledi.
Ką?
Veile yra didžiulis drakonas.
Tokie gandai ėmė sklist po karo.
Jis vis toliau ieško grobio.
Taip sako mano meisteriai.
Jis didžiulis ir pavojingas.
Ir laukinis.
Deja.
Pirklys Gajus Abandonas nuves jus į Pentosą.
Perkėloj jus saugos šeši geri kariai.
Nieko neapgausi.
Lordas Korlisas pasirinko tave, kad jam tarnautum.
Bet vis tiek apsimetinėji.
Nenoriu, kad mano vyrai ne taip suprastų.
Ką?
Tu toks pat, kaip jis.
- Moki mane provokuot. - Išgelbėjai jam gyvybę, brolau.
Nepagalvojai, ką galim turėt?
Ar bent tu pats.
Turtai, tarnai.
- Driftvudo sostas. - Mes visą gyvenimą praleidom
Jūsų gyvatės pilies šešėly.
Nebenoriu ten būt.
Bet nepasinaudojai didžia galimybe.
Į mane...
Jis nekreipia dėmesio.
Kaip visad.
Jūrų gyvatė geriau atiduotų savo pilį jūrai, nei vadintų mus savo sūnumis.
Negaišk laiko laukdamas to, ko tikrai nebus.
Tai buvo drąsus bandymas.
Žaviuos tavim.
Girdėjau, kad šiandien sudavei lordui Bartimosui. Matant sargybai, personalui.
Apie tai šneka visi namiškiai.
Jam pasisekė, kad neišpjoviau liežuvio.
Ką jis pasakė, kad to nusipelnė?
Man įgriso būt ginamai, Džeisai.
Aš jiems primenu mamas, dukras.
Jie turi laikyt mane valdove.
Valdžios simboliai - tai ne brangakmeniai ir suknelės,
o skydas ir kalavijas.
Mano valdovė - mano mama.
Nenoriu, kad būtų kitaip.
Ar pati vesi mus į karą?
Negaliu likt čia. Vaikštinėt ir laukt pralaimėjimo, nevilties.
- Nešnekėk niekų. - Darau ką galiu.
Liepiau lordui Mutonui žygiuot į Rukrestą
ir išsiunčiau dar vieną varną į Veilą...
Mums gali padėt Veilas, Meidenpulas ir kiti sąjungininkai.
Bet mes vis tiek neprilygsim Žaliųjų armijų jėgai.
Mums reikalingas Deimonas. Ir jo drakonas.
Ar galima bent valandą
neminėt Deimono?
Jūsų Malonybe.
Ledi Misarija.
Karaliene, dovana nusiųsta.
Kokia dovana?
Tikėkimės, kad šįvakar virš Juodmarių kaupsis debesys.
Sakei, kad jis sveiksta.
Jo Malonybė miega devynias valandas iš dešimties.
Bet jis atsimerkė ir trumpai šnekėjo.
Tai bus ilgas ir skausmingas procesas.
Bet tikiuosi, kad Jo Malonybė pasveiks.
Kas bus, jei jis liks gyvas?
Mano laiškai... tėvui...
Vėl išsiunčiau varnus į Haigardeną ir į Senąjį miestą.
Ir į visoms galingoms Srities šeimoms.
Negavom žinių iš sero Oto.
Srityje verda karas, Jūsų Malonybe.
Bisburių šeima sukilo prieš Haitauerių armiją.
Jie keršija už savo lordo mirtį.
Užjaučiu.
- Sese. - Gveinai.
Gerai, kad radau tave.
Noriu tave palaimint.
Dėkoju karalienei.
Ar ką nors žinai apie tėvą?
Siunčiau varnus į Haigardeną ir į Senąjį miestą. Nesulaukiau atsako.
Nieko nežinau. Bet nesiunčiau žinučių.
Jis rašytų tik tau. Tu - jo mylimiausias vaikas.
- Keista, kad jis nieko nepranešė. - Otas Haitaueris sumanus.
Jis parašys, kai bus naujienų.
Mąstau, koks būtų gyvenimas, jei jis būtų pasiėmęs tave į rūmus.
Aš - vyriausias sūnus. Turėjau augt Senajame mieste.
Buvai aštuonerių, be motinos. Tau buvo sunku.
Įpratau ir tiek.
Neturėjau pasirinkimo.
Mano sūnus Deronas.
Koks jis?
Jis tau nerašo?
Vis mažiau.
Jam šešiolika.
Galbūt laiškai jo nebedomina.
Jis stiprus.
Protingas.
Puikiai valdo liutnią ir kalaviją.
Tai patinka jaunoms damoms.
Jis geraširdis.
Tai gerai.
Tokios savybės trūko jo broliams.
Gerai, kad jį išsiuntei.
Raudonoji pilis turi privalumų.
Bet čia nelabai tinkama aplinka
formuot jaunuolio asmenybę.
Dėl rūmų ar dėl mamos?
Neabejoju, kad stengeis.
Turiu prisijungt prie sero Kristono.
Palinkėk mum sėkmės, sese.
Melsiuos Kariui, kad saugiai sugrįžtumėt.
Sudie.
Jūsų Malonybe.
Ši nebegieda.
Ar ne keista?
Reiktų uždegt žvakę.
Eigonui.
Ir prarastoms sieloms.
Kur gavai maisto?
- Reiniros laive. - Laive?
Naktį atplaukė laivai su karalienės dovanom.
Net dabar ji galvoja apie mus!
Duokš!
- Mano! - Duok!
Iš kelio!
Jūsų Malonybės, turim eit. Tuoj pat.
Veskit karalienes į vairinę.
Žvalgykitės.
Pirmyn. Čionai, Jūsų Malonybe.
Žuvų karalienė!
Nesustokit.
Tegyvuoja karalienė Reinira!
- Į vairinę! - Tegyvuoja karalienė Reinira!
- Heleina! - Jūsų Malonybe!
- Čia, Jūsų Malonybe. - Karaliene.
- Traukis. - Ne!
Pasidėkit kalavijus.
Nesiartinkit!
Saugokit karalienę!
Pasidėkit kalavijus!
- Ne, ne! - Atsitraukit!
- Iš kelio! - Atgal!
- Bėk, Heleina!
Iš kelio!
Nagi!
Karalienė, čionai. Vidun!
Karaliene Reinira!
Tegyvuoja karalienė Reinira!
Pirmyn!
Gana.
Milorde, tik...
Man liepė vyriausias meisteris.
Karalius laukia pranešimo. Po valandos.
Gėrimas malšina skausmą,
bet aptemdo protą.
Jūsų Malonybe, jūs jau tapot legenda.
Atlaikėt drakono liepsną.
Deja, visiškai nepasveiksit.
Orvailas darė ką galėjo.
Jis pasirūpino jūsų koja.
Bet nebegalėsit bėgiot.
Jūsų protas...
Tai viskas, kas liko.
Sakau tą be džiaugsmo.
Į šį pasaulį atėjau klykdamas,
Hareno bokšto rūsy.
Mano plaučiai buvo stiprūs, bet pėda buvo persisukus.
Mano tėvas sakė, kad tai raganystė.
Jis apkaltino vieną moterį
raganyste.
Na...
Žmonės jūsų gailės.
Tiek už akių, tiek atvirai.
Jie spoksos.
Į jus, į jūsų...
Arba nusigręš.
Jie jus nuvertins.
Tai bus jūsų pranašumas.
Ne. Ne.
Vietoj jūsų valdo jūsų brolis. Vadinasi, jūsų gyvybė pavojuj.
Manau, tą žinot.
Padėk man.
Broli.
Deimonai, ji mirė.
Užjaučiu.
Buvau tau reikalingas.
Aš čia.
Jūsų Malonybe.
Liūdnos naujienos iš Upynės, karaliau.
Mirė lordas Grouveris.
- Senis. - Būtent.
Upių žemės lordu tapo naujasis Oskaras Talis.
Kaip mirė lordas Grouveris?
Jis sirgo.
Upynės meisteriai darė ką galėjo.
Savo įgūdžius pasiūlė net mūsų gydytoja Alia Rivers.
Ji ėmėsi savo amato, bet...
Negalėjo nieko padaryt.
Žiūrėkit!
Jis mus pamatė!
Jūsų vėliavos buvo nešamos iš laivo į miestą.
Iki pat Raudonosios pilies vartų,
kol buvo neįleistos.
Tai įspėjimas apsimetėliams,
kad jūs stipresnė, nei jie manė.
Maniau, nudžiugsit.
Nemanau, kad laimėsiu šį karą.
Manau, jūs pavargus.
Net mano sūnus manim abejoja.
Jis mano, kad man reikalingas Deimonas.
O Deimonas...
Jis daro tai, kas jam naudinga.
Jis toks, kokia norėjau būt.
Lengvabūdis. Pavojingas.
Vyras.
O jis norėjo būt toks, kaip aš.
Tėvas mane mylėjo ir paliko man sostą.
Tuo mes panašūs.
Bet jis neturėjo ramybės.
Jis norėjo valdyt mane, bet ne būt valdomas.
Aš gavau tai, kas jo nuomone priklausė jam.
Bijau, ką jis gali padaryt.
- Jis gali atsigręžt prieš mane. - Jis greičiau pranyks.
Vis tiek jo netekau.
Ir Karakso.
Reinė ir jos drakonas negyvi. Turiu Sairaksą ir du jauniklius.
Negalim pasikliaut tik Veigar.
Ir neturiu armijos.
Turit Velarijonų laivyną ir jų vyrus.
To negana.
Net jei mums pasisektų,
kaip valdysiu karalystę, kai manim abejoja mano sūnus?
Turit mane.
Ačiū.
Nuoširdžiai.
Tai buvo mano tėvas.
Buvau dar vaikas.
Jis mane išnaudojo.
Po kelių mėnesių
paaiškėjo, kad aš vaisinga.
Čia taip pat yra randas.
Aš negaliu pastot.
Jis paliko mane mirt.
Bet likau gyva.
Užjaučiu.
Prisiekiau sau niekuo nepasitikėt.
Ta priesaika man pasitarnavo.
Pasaulis šaltas ir žiaurus.
Jame nedaug patikimų žmonių.
Manau, jūs patikima.
Jūs mane laikot sau lygia.
Dėl to jums tarnausiu.
Manau, jums lemta tapt karaliene.
Atsiprašau, Jūsų Malonybe.
Drakonas Dūmas buvo pastebėtas virš Prieskonių miesto.
Jis tą daro.
Kiek žinau, jis turi raitelį.
- Kas jis? - Nuo žemės nesimato.
- Žalieji? - Nežinau, kas dar.
Sukviest tarybą?
Mama!
Vertė: Lukas Vilkoncius