The Golden Tooth er beæret over at modtage Dem, lord Lannister.
Jeg har 500 krigere, alle bevæbnede og klar til kamp.
Jeg har selv 1000 riddere med -
og syv gange så mange bueskytter og soldater.
Når vi er færdige med Flodlandenes rak -
har Den Røde Flod gjort sig fortjent til sit navn.
Vi er klar til at marchere på Deres befaling, min herre.
Jeg formoder, at De straks vil drage mod Harrenhal.
Send en ravn til King's Landing.
Sig til min bror, at vi er klar til at marchere -
så snart prins Aemond slutter sig til os ...
... på Vhagar.
Og indtil vi får svar fra prinsen?
Mine mænd har marcheret langt.
De er ivrige efter at tage imod Deres borgs gæstfrihed.
Hvor vover han at tilkalde mig!
"Med hast"!
Er Lannisterne så svage -
at de ikke engang kan marchere til Harrenhal uden eskorte?
Der er en stor drage i Flodlandene. Min brors hær er stærk, men ...
Jeg er prinsregenten, ikke en hund, man kan hundse med.
Sig til Deres bror, at hvis ikke hans hær kommer til Harrenhal "med hast" -
så bliver Daemons drage hans mindste bekymring.
Din vrede er berettiget, men ...
Jeg har også en opgave til Dem, ser Tyland.
Vi skal indgå en alliance med Triarkiet.
Jeg har fået nok af den forbandede blokade.
Min prins, De har vel ikke i sinde at forhandle med Fristæderne?
Kaptajnerne på deres skibe er farlige lejesoldater, pirater ...
De er kun et stenkast væk.
Det tager Lannisters og Hightowers skibe flere måneder at nå frem.
Triarkiet vil glæde sig over muligheden for at terrorisere Søslangen igen.
Lad dem svække hans blokade -
mens vore sande allierede drager mod øst.
Triarkiet kan foregive at indgå en aftale, men vi kan ikke stole på dem.
Det vidste din far.
- Hvad med vores breve til Greyjoy? - De har været forgæves.
Den Røde Kraken venter, til han kan drage størst fordel.
Men måske kan han lokkes med honning, hvis det bliver nødvendigt.
Måske et ægteskabstilbud med enkedronningen?
Det er udelukket.
En skam.
Enkedronningen har ret, Deres Nåde.
Selv hvis blokaden kan brydes, bør vi så invitere disse røvere -
så tæt på King's Landing?
Det er vist på tide, at De tager til Harrenhal.
Hvis Daemon sejrer i Flodlandene, har jeg ikke folk nok til at udfordre ham.
Vi mistede mange ved Rook's Rest, som De ved.
Jo længere vi venter, des stærkere står han.
Lannister marcherer fra vest.
Tag de styrker, vi har, og tving Daemon og flodfolket til at kæmpe på to fronter.
Hans Nåde har ret.
Vi bør vente på Hightowers hær og drage ud i god tid.
Der er ikke tid.
Der er 14 dages march til Harrenhal. Vi må angribe, før han samler en hær.
Hvad med Dem selv?
Jeg flyver ud og møder dem, når tiden er moden.
Min onkel er en kærkommen udfordring.
Hvis han tør møde mig.
Så er vi enige.
Deres Nåde.
Moder.
Jeg skal tale med dig.
Pas på. Et er at være dristig, men overmodig ...
Mind mig om, hvad din plads i det lille råd er.
Du ved, jeg repræsenterede din far i hans sidste tid og rådgav Aegon ...
Yderst kompetent. Far er død.
Og Aegon er ...
Du tjente riget godt ...
... da der var brug for det.
Det er der ikke længere, og du er ikke længere forpligtet til det.
Rådet har brug for en mildnende stemme ...
Dem har vi rigelig af.
Du besidder ungdommens ubesindighed og dens hovmod.
- De er ikke ønskværdige for en konge. - Jeg fritager dig for din plads.
Det vil nok glæde dig at vende tilbage til mere ...
... huslige sysler.
Er din barndoms ydmygelser ikke blevet hævnet tilstrækkeligt?
Kronen er dig taknemmelig.
Deres Nåde.
Send ham ind!
Ser Steffon Darklyn, Deres Nåde.
Er der noget galt?
Mine herrer.
Jeg befinder mig, ser Steffon, i en umulig position.
Jeg har mistet Rhaenys og hendes drage. Jeg har sæde på en ø uden en landhær.
Jeg må ikke selv drage i kamp, hvilket jeg konstant får at vide -
af frygt for at jeg bliver dræbt eller taget til fange -
og vores håb om sejr dermed dør.
De har stadig Daemon og Caraxes.
Og flodfolket.
Det finder vi ud af.
Under alle omstændigheder må jeg nu gå videre, som om jeg står alene.
Og jeg har indset, at det kræver flere drageryttere.
Til Vermithor og Sølvvinge.
Og til Havgus, som jeg tror savner sit bånd.
Men der er ikke flere i Deres familie. Deres yngste sønner er for små.
Der er prinsesse Rhaena.
Hun har gjort forsøget, ak og ve.
Men dragerne her ville ikke tage hende som rytter.
- Hvem kan så gøre det? - Dem.
De er af adelig herkomst.
Jeg havde altid hørt, som De ved, at Darklyn og Targaryen -
var blodsbeslægtede.
Jeg har gravet i historien, og det er sandt.
Deres bedstemors bedstemor, Aeriana, blev født som en Targaryen-prinsesse.
Jeg har tænkt: Kunne det være muligt?
Alene det at overveje det ...
Jeg er nødt til at protestere. Den risiko, det ville medføre ...
Jeg er blot et menneske.
Dragerne er guder.
Deres Nåde beærer mig langt mere, end jeg fortjener.
Forstår De, hvor farligt det bliver, ser Steffon?
Jeg tvinger Dem ikke til det. Det er aldrig før blevet forsøgt.
For at gøre krav på en drage må man også være forberedt på at dø.
Jeg forstår risikoen og accepterer den med glæde.
Jeg svor at beskytte min dronning med al min styrke -
og give mit blod for hendes.
Det er min ed, Deres Nåde.
Så får vi måske gudernes gunst.
Broder.
Sagde du det?
"Endagsarvingen."
Sagde du det?
Du kan umuligt stadig være vred over det.
Min familie var lige blevet ødelagt.
Du burde have stået ved min side.
Men i stedet valgte du at fejre din egen opstigning og le ad mig.
At le med horerne og spytslikkerne!
Nej.
Jeg er din eneste allierede ved hoffet.
Jeg har altid forsvaret dig.
Alt, hvad jeg har givet dig, har du kastet tilbage i ansigtet på mig!
Jeg har besluttet ...
- Gør det ikke. - ... at udpege en ny arving.
Du skal vende tilbage til Runestone og din hustru øjeblikkeligt.
Du skal gøre det uden indvendinger.
Din konge befaler det.
Nej!
Luk døren op!
Luk døren op. Jeg beder dig.
Jeg beder dig.
Jeg beder dig!
Kan jeg hjælpe Dem, Deres Nåde?
Hvad er du ude på, gamle mand?
Mon Deres Nåde får nok søvn?
- Dette gamle sted ... - Håner du mig?
- Nej. - Sæt dig!
Er det dig, der er skyldig i at spolere min søvn?
Ven om dagen, fjende om natten?
- Med hvilket formål? - At ødelægge mig, måske.
Måske er du bitter over min tilstedeværelse her.
Måske ...
... handler du på vegne af Hightower-rakket.
Eller er du stadig i ledtog med din klumpfodede nevø?
- Er det Rhaenyra selv? - Jeg forsikrer Dem, Deres Nåde ...
Uanset hvad du er ude på, Strong ...
... forsikrer jeg dig ...
- ... at din konge er på vagt. - Javel, Deres Nåde.
Og hold op med at overvåge mig.
- Ville du ikke sige farvel? - Der er noget galt med mig.
Nogen forgiftede mig.
Maden, vinen. Eller også er det sumpluften ...
Harren den Sortes spøgelse, der forbander dig fra Kongebålstårnet?
Vrøvl! Det hele!
Spøgelset, forbandelserne, weirwoodsengen!
- Jeg har fået nok! - Ja, det er sådan, du gør, ikke?
Når noget ikke behager dig, løber du væk.
Dragonstone, Trædestenene, Pentos, Harrenhal ...
Jeg vågner og ved ikke, hvor jeg har været.
Der findes ting i denne verden, som er ældre end dig eller mig eller mands minde.
Du er ikke spilleren, men blot en brik på brættet.
Det samme er jeg, for den sags skyld.
Jeg er ikke som dig.
På nogle måder, nej.
Du har svært ved at se. Vreden gør dig blind.
Hun ville slet ikke have den.
Kronen. Hun skænkede den aldrig en tanke.
Måske var det derfor, din bror gav kronen til hende.
Måske er de, der stræber efter den, mindst egnede til at bære den.
Du skal ikke belære mig!
Viserys ville ikke selv have den, husker du nok.
Den kom til ham, og han gjorde sit bedste.
Det er ikke en præmie, der kan vindes, men en byrde, der skal bæres.
Jeg tager gladeligt imod råd om, hvordan jeg skal håndtere flodherrerne.
Beder Daemon Targaryen om hjælp?
Råd.
Tully er ikke det største hus i Flodlandene -
eller det rigeste, men det er det mest stabile.
Tullys visdom har holdt flodhusene i ave i århundreder.
De ville udslette hinanden, hvis ikke det var for deres lensherre.
Vi kan ikke bruge den olding til noget.
Men Grover Tully er deres overherre.
Uden ham vil de aldrig kæmpe side om side.
Flodfolket er lavet af mudder.
De vil hellere dø i det end vige en tomme for hinanden.
- Så er der intet, jeg kan gøre. - Dig?
Nej.
Jeg har brug for hjælp.
Gør intet lige nu.
Om tre dages tid vender vinden.
Mægtige Kriger, beskyt os.
Langsomt, langsomt! Rolig.
I guder ...
Adlyd.
Havgus ...
Rolig, Havgus! Rolig!
Lystr!
Du må ikke vise frygt.
Adlyd, Havgus.
Jeg gjorde det.
Adlyd, Havgus!
Moder!
Op, op!
Alyn.
Min herre.
Vi gør store fremskridt. Skibet kan sejle om få dage.
Blokaden vil blive udfordret, om det så er af løver eller krakener.
Det vil glæde dine mænd at have dig med.
Jeg vil have dig med.
Som min førstestyrmand.
- Tak for tilbuddet, men ... - Du sætter kurs mod Sharp Point.
Lord Bar Emmon vil have sin nevø med om bord som bådsmand.
Du har mere erfarne mænd til rådighed.
Jeg var yngre, end du er, første gang jeg overtog befalingen.
Du udmærkede dig ved Trædestenene, og besætningen respekterer dig.
Du er et glimrende valg til stillingen.
Er det en ordre eller en anmodning?
Jeg regner med, at du melder dig til tjeneste i morgen.
Som min herre vil.
- Er den ikke lidt tynd? - Det er det eller fisk.
Der er ikke andet end fisk i byen.
En øl her.
Noget at spise til?
Jeg tror ikke, min mave kan klare det.
Så har du truffet den rigtige beslutning.
Det er til at brække sig over, ikke?
At vide, at de spiser et festmåltid på borgen hver aften, mens vi sulter.
Det kan ikke passe.
Mine piger blev taget med til Den Røde Borg forleden.
De holdt gilde og fejrede den nye prinsregent.
Nej! Han gebærder sig ellers så ordentligt.
Jeg siger dig, han er ikke nærig.
De blev godt betalt og spiste godt.
Hvad fik de? Fisk med mere fisk til?
Lammekroner, min kære.
Fyldte tærter, honningkager, okse og sovs.
Og ved du hvad?
De holder endnu et gilde i morgen med dans.
Det er ikke i orden.
Jeg beklager, min gode mand.
Jeg skulle ikke have talt så frit.
De kongelige ville ikke billige, at jeg taler om deres overflod.
Selv om det passer.
Kong Viserys elskede festmåltider og vin, men aldrig når småfolket led.
Sandt. Men nu er han borte.
Hans retmæssige arving er blevet nægtet sin trone.
Det nytter ikke noget at gisne om, hvad der kunne have været.
... et beklageligt udfald, Deres Nåde.
Havgus er flygtet fra Dragonstone, og ser Steffon var en tapper ridder.
Yderst beklageligt, om end måske forudsigeligt.
Som De måske husker, gik jeg ind for at forhandle med lord Mooton.
En mere konventionel fremgangsmåde. Knap så sensationel.
Han havde få mænd. Men vi kan stadig generobre ...
Det er min skyld, at De har glemt at frygte mig.
Det var risikoen værd, uanset udfaldet.
At flere gode mænd døde?
- Det var min skyld. - Ser Steffon gjorde det villigt.
Det var en ubesindig tanke.
At et ældgammelt væsen fra Valyrien ville tage en Darklyn som rytter.
Det var vel ikke den eneste mulighed. Kan der ikke være andre blandt de adelige?
Hvem vil være tåbelig nok til at prøve efter Steffons skæbne?
Jeg vil lede videre.
Men Darklyn var den mest lovende.
Der er kommet gode nyheder.
Småfolket i King's Landing lytter. De var villige til at høre.
Tronranerne har svigtet dem. De er sultne og har brug for en syndebuk.
- Er det nok? - Vi har bygget bålet.
I aften sætter vi ild til det og ser det blusse op.
Aemond vil slå det ned med magt.
Så vil det brænde endnu varmere. Han kan ikke ødelægge sin egen by.
- De kan ikke vælte ham. - Måske ikke.
Men det er sværere at føre krig ude, når man også skal bevare freden hjemme.
Så lad os føre planen ud i livet.
Med forlov, Deres Nåde?
Det klæder Dem.
Det er den sidste.
- Hvad? De er vel ikke løbet tør? - Intet.
Der er intet tilbage.
Jeg har ventet hele dagen. Jeg tager hvad som helst. Rester ...
I har får nok til jeres drager, men intet til os.
Hvor er vores kød? Vi vil have kød!
Det lader til, at småfolket er blevet rastløse.
Og hvad så?
Der er ikke føde nok i byen.
De, der kan, har købt mere, end de har brug for.
Det er netop derfor, ser Tyland må bryde blokaden.
I mellemtiden er folk sultne, og deres vrede vokser.
Den ydre fjende kan bekæmpes med sværd. Den indre fjende er mere lumsk.
Hvorfor er vreden rettet mod os?
Det er prætendenten Rhaenyra, der har lukket Halsen og lader dem sulte.
De regner stadig med, at De sørger for dem.
Det er myndighedens byrde. Men De bør ikke bære den alene.
Deres Nåde har endnu ikke udpeget en Hånd.
Ser Criston tjente Deres bror.
Men De har brug for en, der kan fremme Deres sag med kløgt og spidsfindighed.
Tror De, jeg er en tåbe?
Tværtimod, min prins.
Jeg bryder mig ikke om selvhøjtidelige personer.
Og endnu mindre om smigrere og spytslikkere.
Men De har ret. En konge har brug for en Hånd.
Jeg gør det til Deres ansvar.
Det er en ære, jeg aldrig havde troet ...
Nej, ikke at tjene som hånd, fjols. At hente ham.
Send bud til Otto Hightower. Min bedstefar er overforsigtig -
men ingen kan anfægte hans hengivenhed for sin familie.
- De vil sørge for det. - Deres Nåde.
De er sent på den.
Det glæder mig at kunne sige, at Hans Nåde, kongen -
er kommet til bevidsthed her til morgen, om det så kun er kortvarigt.
De sagde, at der var lidet håb.
Han er stærkere, end jeg troede. Han trækker vejret nemmere nu.
Han kan stadig overleve, guderne være lovet.
Sikke en glædelig nyhed.
Jeg vil se min bror.
Alene.
Hvad kan du huske?
Intet.
Du udfordrede Meleys.
Det var tåbeligt.
Jeg kan ikke huske noget som helst.
Min prins.
Du er i yderst kompetente hænder.
Det lader til, at min bror har en lang helbredelse foran sig.
Sørg for, at han kan hvile i ro og mag.
Jeg har besluttet, at det ikke nytter noget at surmule.
Vi er nok ikke alle sammen skabt til at udrette store bedrifter.
Nogle af os må tjene på mindre måder.
Selv om det måske ikke er den måde, vi selv ville have valgt.
Det er ikke ment som en fornærmelse. Intet af det er din skyld.
Jeg vil have mor.
Ja.
Jeg ved godt, at det er svært, men ...
Jeg har gode nyheder, Rhaena. Prins Reggio har besvaret dit brev.
Det vil glæde ham at give husly til Rhaenyras yngste sønner i Pentos.
Og deres halvsøster.
Jeg troede, du ville blive glad.
Eller i det mindste mindre tvær.
Du hader at være her.
Du vildledte mig.
Hvad gjorde jeg?
Der er en stor drage i Dalen.
Rygterne begyndte at opstå kort efter krigen.
Den søgte længere væk for at finde føde, formodede min maestre.
Den er stor og frygtindgydende.
Men vild, desværre.
Desværre.
En købmandsjolle, Den Ubekymrede, vil sejle jer til Pentos.
Jeg sender seks gode mænd med til at beskytte jer.
Du ved godt, at du ikke narrer nogen.
Lord Corlys har valgt at ophøje dig til at tjene ved sin side -
og alligevel fortsætter du med dette påskud.
Mine mænd må ikke få det forkerte indtryk.
Af hvad?
Du ligner ham på en prik.
- Du er en mester i at provokere mig. - Du reddede hans liv.
Tænker du aldrig på, hvad vi kunne få?
Eller hvad du kunne få.
Rigdomme, tjenestefolk.
Drivtømmertronen.
Vi har tilbragt hele vores liv i skyggen af Søslangens mægtige borg.
Jeg vil ikke dvæle i den længere.
Derfor forklejner du din store mulighed.
Men mig ...
... ignorerer han.
Som han altid har gjort.
Søslangen ville hellere lade havet tage High Tide end kalde os sine sønner.
Hold op med at spilde dit liv på at vente på noget, der aldrig kommer.
Det var et dristigt forsøg. Jeg beundrer dig for det.
De siger, at du slog lord Bartimos i dag for øjnene af de ansatte og vagterne.
Hele husholdningen taler om det.
Han er heldig, at jeg ikke tog hans tunge.
Hvad sagde han, som fortjente det?
Jeg er træt af at blive beskyttet, Jace.
Jeg minder dem for meget om deres mødre eller døtre.
De skal se mig som en regent.
Symbolerne på autoritet er ikke smykker og kjoler, men skjold og sværd.
Min regent er min mor.
Og jeg vil ikke have det på nogen anden måde.
Vil du selv lede os i krig?
Jeg kan ikke bare blive her og vente på nederlag og fortvivlelse.
- Vær ikke fjollet. - Jeg gør alt, hvad jeg kan.
Jeg har sendt lord Mooton til Rook's Rest og sendt endnu en ravn til Dalen ...
Vi kan samle vores styrker fra Dalen, Maidenpool og alle vores andre allierede.
Vi kan stadig ikke måle os med de grønne hære.
Vi har brug for Daemon og hans drage.
Kan jeg ikke få bare en time, hvor jeg ikke skal høre om Daemon?
Deres Nåde.
Lady Mysaria.
Min dronning, vores gave er afsendt.
Hvilken gave?
Lad os håbe på skyer over Blackwater i nat.
De sagde, han var i bedring.
Hans Nåde sover i ni timer ud af ti.
Men han åbnede øjnene og talte, om end kortvarigt.
Hans helbredelse kan blive lang og smertefuld -
men jeg har et oprigtigt håb om, at Hans Nåde bliver skånet.
Hvad vil han være, hvis han overlever?
Mine breve ... til min far.
Jeg har igen sendt ravne til Highgarden og Oldtown -
og nu til alle de store huse i Slaget. Vi har endnu ikke hørt fra ser Otto.
Der er krig i Slaget netop nu.
Huset Beesbury har grebet til våben mod Hightowers hær.
Gengældelse for deres herres bortgang.
Undskyld.
- Søster. - Gwayne.
Godt, at jeg fandt dig.
Jeg vil give dig min velsignelse.
I så fald takker jeg enkedronningen.
Har du hørt fra far?
Jeg har sendt ravne til Highgarden og Oldtown uden svar.
Jeg har intet hørt. Men jeg har heller ikke sendt nogen besked.
Hvis han skrev, ville det være til dig. Du har altid været hans yndling.
- Det er sært, at vi intet har hørt. - Otto Hightower er meget snarrådig.
Han sender først nyt, når der er nyt.
Hvordan havde livet mon været, hvis han havde taget dig med til hoffet i stedet?
Jeg er den ældste søn. Jeg skulle blive i Oldtown.
Du var otte år og havde ingen mor. Det må have været hårdt.
Men gør bare det, man skal, ikke?
Når der ikke er noget valg.
Min søn, Daeron.
Hvordan er han?
- Skriver han ikke til dig? - Mindre og mindre.
16 år gammel nu.
Måske er han ikke så interesseret i breve længere.
Han er stovt.
Begavet.
Lige så kompetent med sin lut som med sit sværd.
Og optræder i mange unge damers drømme, kan jeg forestille mig.
Han er venlig.
Det er godt.
Venlighed er en egenskab, hans brødre ikke besidder.
Det var en god beslutning at sende ham i værge.
For det lader til, at Den Røde Borg, trods alle dens privilegier -
måske slet ikke er så sundt et sted at opfostre unge mænd.
Var det hoffet eller deres mor?
Du gjorde sikkert dit bedste.
Jeg må slutte mig til ser Criston.
Ønsk os held og lykke.
Jeg vil bede Krigeren om at våge over jer.
Farvel.
Deres Nåde.
Den her er holdt op med at synge.
Er det ikke underligt?
Jeg tænkte, vi kunne tænde et lys.
For Aegon ...
... og alle dem, vi har mistet.
Hvor har du fundet mad?
- Rhaenyras skibe. - Skibe?
De drev i land i nat med gaver fra dronningen.
Selv nu tænker hun på os!
Giv mig den!
- Det er min! - Giv mig den!
Flyt jer!
Deres Nåder. Vi skal væk herfra. Lige nu.
Få dronningerne hen til kareten!
Beskyt flankerne.
Bliv ved med at gå. Denne vej.
Det er fiskedronningen!
Bliv ved med at gå!
Længe leve dronning Rhaenyra!
- Til kareten! - Længe leve dronning Rhaenyra!
- Helaena! - Deres Nåde!
- Denne vej. - Min dronning!
- Giv slip! - Nej!
Stik sværdet i skeden!
Gå tilbage!
Beskyt dronningen!
Stik sværdet i skeden!
- Nej! - Gå tilbage!
- Flyt jer! - Tilbage!
- Træd tilbage! - Løb, Helaena!
Flyt jer!
Kom an!
Mine dronninger! Denne vej! Derind!
Dronning Rhaenyra!
Længe leve dronning Rhaenyra!
Kør! Kør!
Ikke mere.
Min herre, det er bare ... Stormaesteren beordrede mig til det.
Kongen vil være mere villig til at tage sin drik om en time.
Drikken fjerner smerten, men sløver sindet.
Fat mod. De har allerede sikret Dem en plads i historiebøgerne.
De overlevede drageild.
Men De bliver aldrig hel igen.
Orwyle har gjort alt, hvad han kunne.
Han har forbundet Deres ben ...
... men De kommer aldrig til at løbe igen.
Deres sind ...
... er det eneste, De har tilbage.
Det glæder mig ikke at sige det.
Jeg kom skrigende til verden dybt inde i et af Harrens mægtige tårne.
Mine lunger var stærke, men min fod var så forvreden, at ...
... min har kaldte det trolddom.
Han anklagede en i husholdningen for at have forhekset mig.
Nå, men ...
Folk kommer til at have ondt af Dem -
enten bag Deres ryg eller i Deres nærvær.
Og de kommer til at stirre ...
... på Dem, på Deres ...
Eller vende sig bort.
Og de undervurderer Dem.
Og det bliver til Deres fordel.
Nej. Nej ...
Deres bror regerer i Deres sted nu. Det betyder, at Deres liv er i fare.
Men det ved De nok allerede.
Hjælp mig.
Broder.
Daemon, hun er borte.
Det gør mig ondt.
Du havde brug for mig.
Jeg er her nu.
Deres Nåde.
Der er sørgeligt nyt fra Riverrun, min konge.
Lord Grover er død.
- Den gamle mand. - Netop.
Unge Oscar Tully er nu overherre over Flodlandene.
- Hvordan døde lord Grover? - Han havde jo været syg.
Riverruns maestre anede ikke deres levende råd.
Vores egen helbreder, Alys Rivers, tilbød at bruge sine berømte evner.
Hun gjorde, hvad hun kunne, men ...
... der var ikke mere at gøre.
Se!
Den så os!
Deres faner blev båret fra skibet ind til byen.
De nåede helt frem til Den Røde Borg, før de blev afvist.
Som vi håbede, var det en advarsel til tronranerne om -
at De er stærkere, end de tror.
Jeg troede, det ville glæde Dem.
Jeg tror ikke, jeg kan vinde krigen.
Jeg tror, De er træt.
Min egen søn anfægter mine evner.
Han tror, jeg har brug for Daemon.
Og Daemon selv ...
Han har altid kun gjort, som det passer Daemon.
Han var alt det, jeg gerne ville være.
Sorgløs og farlig.
En mand.
Jeg var det, han gerne ville være.
Elsket af min far og gjort til min fars arving.
Vi var to halvdele af et hele.
Men han har aldrig fundet fred.
Han ville eje mig, men ikke selv ejes.
Da han til sidst så mig få det, han altid har ment var hans ...
Jeg frygter, hvad han nu vil gøre.
- Jeg frygter, han har vendt sig imod mig. - Det er mere hans stil at forsvinde.
Uanset hvad har jeg mistet ham. Og Caraxes med ham.
Rhaenys og hendes drage er døde. Jeg har Syrax og to unge dyr.
Vi kan ikke udfordre Vhagar alene, og jeg har ingen hær.
De har Velaryon-flåden og dens krigere.
Det er ikke nok.
Selv om vi på en eller anden måde sejrer -
hvordan skal jeg så regere, når min egen søn tvivler på mig?
De har mig.
De har min taknemmelighed. Virkelig.
Det var min far.
Jeg var stadig et barn.
Han ... forlystede sig med mig.
Da det efter mange måneder med det stod klart, at hans sæd havde slået rod ...
Der er også et ar her.
Jeg kan ikke få børn.
Han efterlod mig til at dø.
Men jeg overlevede.
Det gør mig ondt.
Jeg lovede mig selv aldrig at stole på nogen igen.
Det løfte har tjent mig godt.
Verden er kold og ubarmhjertig, og der er få i den, som er urokkelige.
Jeg tror, at De er urokkelig.
De har set mig som værdig, som jævnbyrdig ligefrem.
På grund af det vil jeg tjene Dem.
Jeg tror på, at De er skabt til at være dronning.
Om forladelse, Deres Nåde.
Dragen Havgus er blevet set flyve rundt over Spicetown.
Ja, det gør han af og til.
Ud fra det vi har hørt, har han en rytter.
- Hvem? - Det er umuligt at se fra jorden.
- De grønne? - Hvem kan det ellers være?
Skal jeg indkalde Deres råd?
Moder!
Oversat af: Kasper Rasmussen