ROD DRAKA
Zlatý zub je poctěn, že tě může přijmout, lorde Lannistere.
Mám tu 500 bojovníků v plné zbroji a síle.
Přivedl jsem tisíc rytířů
a sedmkrát tolik lučištníků a mužů ve zbrani.
Až skončíme s tím odpadem z Říčních krajin,
Červený bodec bude hoden svého jména.
Jsme připraveni vyrazit pod tvým velením, můj lorde.
Předpokládám, že se vydáš na Harrenov ihned.
Vyšli havrana do Králova přístaviště.
Ať můj bratr ví, že jsme připraveni vyrazit,
až se k nám bude moci přidat princ Aemond...
na Vhagar.
A než princ odpoví, můj lorde?
Mí muži jsou dlouho na cestě.
Nemohou se dočkat pohostinnosti tvého sídla.
On se opovažuje mě povolat.
Spěšně!
Je Lannisterů tak málo,
že nemůžou pochodovat ze Zubu na Harrenov bez doprovodu?
V Říčních krajinách je velký drak, Výsosti.
Bratrova armáda je silná, ale nezdá se...
Jsem princ regent. Ne pes, kterého si přivoláš k noze.
Vyřiď bratrovi, že jestli nevyšle na Harrenov svou armádu, "spěšně",
Daemonův drak bude jeho nejmenší starost.
Tvé rozčilení je oprávněné, ale nepřipadá mi...
Pro tebe mám taky úkol, sere Tylande.
Vytvoříme alianci s Triarchií.
Už mě ta zatracená blokáda nebaví.
Můj princi, nemůžeš jednat se Svobodnými městy.
Kapitáni jejich lodí jsou žoldáci, prakticky jsou to piráti...
Jsou kousek odsud, hned za Úzkým mořem.
Lannisterům a Hightowerům to sem potrvá měsíce.
Triarchii udělá radost znovu terorizovat Mořského hada.
Ať oslabí jeho blokádu...
zatímco naši skuteční spojenci se vydají na východ.
Triarchie bude možná souhlasit, ale nedá se jim věřit.
Tvůj otec to věděl.
Co naše dopisy Greyjoyům?
Skončily bez odpovědi.
Rudý Kraken čeká, vyhlíží nejlepší příležitost.
Ale mohli bychom mu něco nabídnout, když jsme u toho.
Třeba příslib sňatku s královnou vdovou?
Nepřipadá v úvahu.
Škoda.
Královna vdova hovoří moudře, Výsosti.
I kdyby došlo k prolomení blokády, pozvali bychom
do blízkosti Králova přístaviště cizí nájezdníky?
Je čas, aby ses vydal na Harrenov.
Výsosti, jestli Daemon získá Říční krajiny,
nemám už dost lidí, abych se mu postavil.
Měli jsme velké ztráty, jak jistě víš.
Naše váhání zvyšuje jeho šance.
Lannisterové přijdou ze západu. Zaútočíme vším, co máme,
a přinutíme Daemona a říční lordy bojovat na dvou frontách.
Jeho Výsost mluví moudře.
Lepší je počkat s útokem na Hightowerovo vojsko
- a vybrat vhodný čas. - Nemáme čas.
Na Harrenov jsou to dva týdny pochodu. Udeříme, než se shromáždí vojsko.
A ty sám?
Přiletím za vámi, až nadejde čas.
Strýc je vítaný soupeř.
Bude-li mít odvahu.
Víte, co máte dělat.
Výsosti.
Matko?
Na slovíčko.
Varuji tě, Aemonde. Odvaha je jedna věc, ale přehnaná sebedůvěra...
Uvědom si, proč jsi v malé radě.
V posledních letech jeho života jsem zastupovala otce
- a byla poradkyní Aegona... - A schopnou.
Otec je mrtvý.
A Aegon je...
Když bylo třeba,
sloužila jsi dobře.
Už není třeba. Nemáš další závazky.
Nejde o závazky. Rada potřebuje rozvážný hlas...
Těch máme víc než dost.
Máš v sobě dravost mládí i jeho aroganci.
Nic z toho králi nesluší.
Uvolňuji tě z tvé poradní pozice.
Určitě budeš mít radost, že se vrátíš k...
domácím záležitostem.
Ještě jsi dostatečně nepomstil urážky ze svého dětství?
Koruna je ti vděčná za vše.
Výsosti.
Přiveďte ho!
Ser Steffon Darklyn, Výsosti.
Děje se něco, Výsosti?
Mí lordi.
Ocitla jsem se, sere Steffone, ve složité pozici.
Ztratila jsem princeznu Rhaenys i s drakem.
Držím ostrovní pevnost a nemám pozemní vojsko.
A sama nesmím do bitvy, jak mi pořád opakují,
má smrt či zajetí by nás připravily o naději na vítězství.
Pořád je tu Daemon s Caraxem...
a říčními lidmi.
To se ještě uvidí.
V každém případě musím postupovat, jako bych byla sama.
A je mi jasné, že k tomu potřebuji víc dračích jezdců.
Pro Vermithora a Stříbrokřídlou a Kouřomoře,
který se cítí opuštěný.
Jenže ve tvé rodině už další nejsou, Výsosti.
Mladší synové jsou malí.
Je tu princezna Rhaena.
Ona to zkusila.
Ale zdejší draci ji nepřijali jako jezdkyni.
- Kdo to tedy bude? - Ty.
Jsi z urozeného rodu.
Vždy jsem slýchala, a ty to víš, že Darklynové a Targaryeni
mají zčásti společnou krev.
Nahlédla jsem do historie a je to pravda.
Babička tvé babičky, Aeriana, se zrodila jako targaryenská princezna.
A tak mě napadlo...
jestli by to šlo.
Jen na takovou věc pomyslet...
Musím protestovat, Výsosti. Je to riskantní podnik...
Jsem jen člověk.
Draci jsou bohové.
Výsosti, taková věc mi nenáleží.
Víš, jaké ti hrozí nebezpečí, sere Steffone?
Nemohu tě k tomu nutit.
Nikdy dřív se to nestalo.
Chceš-li získat draka, musíš být připraven zemřít.
Dobře chápu riziko a rád je přijímám.
Přísahal jsem, že budu střežit královnu ze všech sil
a proliju pro ni svou krev.
To ti slibuji, Výsosti.
Snad nám bohové budou přát.
Bratře...
Tys tohle řekl?
"Jednodenní následník."
Tohle jsi řekl?
Snad se kvůli tomu pořád nezlobíš.
Má rodina byla zničená.
Tys měl stát po mém boku.
Ale místo toho jsi slavil svůj vzestup, smál ses mi.
I se svými kurvami a patolízaly!
Ne...
Nemáš jiné spojence než mě.
Jen já jsem se tě zastával.
A i když jsem ti dal všechno, hodil jsi mi to do tváře!
Rozhodl jsem...
- Ne. - ... o jméně následníka.
Ihned se vrátíš do Runokamene ke své manželce.
A uděláš to bez odmlouvání.
Je to rozkaz tvého krále.
Ne!
Otevřete dveře!
Otevřete dveře. Prosím.
Prosím.
Prosím!
Mohu nějak pomoci, Výsosti?
O co se to pokoušíš?
Napadlo mě, jestli máš dost spánku.
- Tohle staré místo... - Vysmíváš se mi?
- Ne. - Sednout!
Nebo to ty jsi ten, kdo narušuje můj klid?
Ve dne přítel, v noci nepřítel?
- A důvod? - Třeba mě zabít.
Třeba ti vadí, že jsem tady.
Třeba...
jsi agent té hightowerské lůzy.
Nebo pořád držíš se svým synovcem s koňskou nohou?
- Nebo přímo s Rhaenyrou? - Ujišťuji tě...
Já tě ujišťuji, Výsosti.
Netuším, o co ti jde, Strongu...
ale věř...
- že tvůj král je ve střehu. - Ano, Výsosti.
A přestaň mě sledovat.
- Ani by ses nerozloučil? - Něco se se mnou děje.
Někdo mě otrávil.
Jídlo, víno, něco v tom hnusném vzduchu...
Duch Černého Harrena mumlá své kletby z Věže spáleného krále?
Blbost! To všechno!
Duchové, kletby, postel ze zatracenýho čarostromu!
- Mám toho dost! - Jistě. Musí být po tvém, že?
A když není, utečeš.
Dračí kámen, Kamenoschody, Pentos, Harrenov...
Probudím se a nevím, kde jsem.
V tomhle světě jsou starší věci než ty nebo já nebo paměť živých.
Ty nejsi hráč...
jen figurka na šachovnici.
Stejně jako já, když jsme u toho.
Nejsem jako ty.
V jistém směru ne.
Snažíš se vidět. A oslepuje tě hněv.
Nikdy o ni nestála.
O korunu.
Nemyslela na ni.
Možná proto jí tvůj bratr tu korunu dal.
Často jsou jí nejméně hodni ti, kdo o ni usilují.
Nepoučuj mě!
Viserys ji nikdy nechtěl, pokud si vzpomínáš.
Padla na něj a dělal, co uměl.
Není to žádná výhra, jen břemeno.
Jestli máš radu, jak na říční lordy, rád si ji poslechnu.
Daemon Targaryen žádá o pomoc?
Radu.
Rod Tullyů není největší rod v Říčních krajinách,
ani nejbohatší, ale je nejstabilnější.
Moudrost Tullyů držela po staletí říční rody zpátky.
Nebýt jejich lenního pána, dávno se pozabíjely.
Ten senilní dědek nám není k ničemu.
Jenže Grover Tully je jejich nejvyšším pánem.
Bez něj nikdy společně nepozvednou praporce.
Říční lidé jsou z bahna.
Raději zemřou v nečinnosti, než by se k sobě přiblížili.
Pak nemůžu nic dělat.
Ty?
Ne.
Potřebuju pomoc, Alys.
Teď nic nedělej.
Za tři dny se otočí vítr.
Velký Válečníku, ochraňuj nás.
Velký Válečníku, ochraňuj mě.
Pomalu, pomalu! Klid.
Bohové...
Služ.
Kouřomoři...
Klid, Kouřomoři! Klid!
Poslechni!
Neukazuj strach.
Služ, Kouřomoři.
Dokázal jsem to.
Služ, Kouřomoři!
Matko!
Nahoru, nahoru! Nahoru!
Alyne.
Můj lorde.
Těší mě, jak jsme pokročili. Tato loď za pár dní vypluje.
Lvové nebo Krakeni se pokusí prorazit blokádu.
Tví muži budou rádi, že jsi s nimi.
Chci, abys plul se mnou.
Jako první důstojník.
- Jsem vděčný za nabídku, lorde, ale... - Vyrazíme na Ostrý výběžek.
Lord Bar Emmon chce mít na lodi synovce jako loďmistra.
Nejsem pro tu službu dost zkušený.
Byl jsem mladší než ty, když jsem poprvé velel.
Na Kamenoschodech ses osvědčil
a máš respekt posádky.
Jsi dobrá volba pro tenhle post.
Je to rozkaz, nebo prosba?
Očekávám, že se ohlásíš do služby. Zítra ráno.
Jak mé lordstvo nařizuje.
- Trochu řídká, ne? - Buď to, nebo ryba.
V tomhle zatraceném městě už jsou jen ryby.
Přines pivo.
Jenom pivo?
Tohle nedokážu sníst, děvče.
Rozhodla ses správně, to ti řeknu.
Je to hnus, že jo?
Na hradě mají každý večer hostinu a my tu hladovíme.
To není možné.
Před pár dny vzali má děvčata do Rudé bašty.
Oslavy a radovánky na počest prince-regenta.
Ne! Vždy se choval tak spravedlivě.
Každopádně to není držgrešle.
Dostaly dobře zaplaceno, i dobře najíst.
Čeho? Ryb s rybí nádivkou?
Jehněčí žebra, zlatíčko.
Masový nákyp, medovník,
hovězí s omáčkou.
A co myslíte?
Zítra bude zase další hostina. S tancem.
To je špatně.
Potom se omlouvám.
Nesmím mluvit tak otevřeně.
Královská rodina by nechtěla slyšet, jak mluvím o jejich blahobytu.
I když je to pravda.
Král Viserys měl rád hostiny i víno...
ale ne, když jsme my, poddaní, strádali.
Jo. Jenže už není.
A jeho právoplatná nástupkyně neusedla na trůn.
Nemá smysl přemýšlet, co by kdyby.
... skutečně nešťastný výsledek, Výsosti.
Kouřomoř odletěl z Dračího kamene a ser Steffon byl udatný rytíř.
Politováníhodné, byť asi předvídatelné.
Já byl, vzpomínáš-li,
pro dohodu s lordem Skopovcem a pochod na Havranův hřad.
Konvenčnější postup, jistě. Ne tak senzační.
A jeho vojsko je skrovné.
Ale mohli bychom obsadit...
Pak je má chyba, žes mi to zapomněl rozmluvit.
Stálo to za riziko, bez ohledu na výsledek.
Smrt dalších dobrých lidí?
- Můžu za to já. - Ser Steffon šel dobrovolně.
Bylo to nepromyšlené.
Starobylý valyrijský drak nestrpí jako jezdce Darklyna.
Možná nebyl jediná možnost.
Nejsou mezi urozenými v Sedmi královstvích další?
A který pošetilec to zkusí, když se dozví, co se stalo seru Steffonovi?
Podívám se znovu.
Ale Darklyn byl jasná volba.
Mám pro tebe dobrou zprávu.
Lid z Králova přístaviště nám věří.
Byli ochotní naslouchat.
Ti samozvanci je opustili.
Jsou hladoví a musí to na někoho svést.
- Bude to stačit? - Zatím jsme připravili dřevo.
Večer zapálíme oheň a budeme ho sledovat.
A Aemond ho přijde uhasit silou.
O to větší vyvolá odpor. Nemůže zničit vlastní město.
- Nedokážou ho svrhnout. - Možná ne.
Ale je těžší vést válku venku, když musíš doma udržovat mír.
Uskutečním náš plán.
Jestli mohu, Výsosti...?
Hodí se k tobě.
Tahle je poslední.
- Co? Přece ti nedošly. - Nemám.
Už mi nic nezbylo.
Čekám tu celý den.
Beru cokoliv. Odřezky...
Máte dost ovcí pro svoje draky? Ale pro nás ne.
Kde je naše maso?
Chceme maso.
Zdá se, Výsosti, že prostý lid začíná být neklidný.
No a?
Ve městě není dost jídla.
Ti movitější skoupili víc, než stačí sníst.
O důvod víc, aby ser Tyland prorazil blokádu.
Mezitím však lid hladoví a narůstá jeho hněv.
Nepřítel zvenčí se dá zdolat mečem.
Nepřítel zevnitř je zákeřnější.
Proč ten hněv směřují na nás?
To Rhaenyra Samozvaná zařídila uzavření Jícnu
a oni hladoví.
Čekají, že se o ně postaráš ty.
To je břemeno panovníka.
Neměl bys na to být sám.
Jeho Výsost ještě nejmenovala pobočníka.
Ser Criston sloužil tvému bratru.
Někdo se musí ujmout tvých záležitostí, chytře a citlivě.
Máš mě snad za blázna?
Naopak, můj princi...
Nemám trpělivost s domýšlivci, lorde Larysi.
A už vůbec ne s pochlebovači a patolízaly.
Ale jinak máš pravdu.
Každý král potřebuje pobočníka.
Svěřím ti ten úkol.
Můj princi, nikdy jsem nedoufal, že budu poctěn...
Ne, nebudeš pobočník, zrůdo.
Najdeš ho.
Povolej Otta Hightowera.
Možná byl děd zbytečně opatrný,
ale o jeho oddanosti nikdy nebylo pochyb.
Postarej se o to.
Výsosti.
Jdeš pozdě.
S radostí hlásím, že Jeho Výsost král
dnes ráno nabyl vědomí, i když jen na pár chvilek.
Říkal jsi, že je malá naděje.
Je silnější, než jsem čekal.
Dnes ráno se mu dýchá lépe.
Možná přežije, díky bohům.
Šťastná zpráva.
Chci teď být s bratrem.
Sám.
Co si pamatuješ?
Nic.
Postavil ses Meleys.
Pošetilé.
Nic si... nepamatuju.
Můj princi?
Jsi v těch nejlepších rukou, Výsosti.
Zdá se, že bratra čeká dlouhé zotavování.
Dohlédni, ať se mu pohodlně odpočívá.
... a došla jsem k závěru, že netrpělivostí ničeho nedosáhneš.
Ne všichni z nás jsou povoláni k velkým činům.
Někteří slouží v menším měřítku,
ačkoliv si to sami pro sebe nezvolili.
A není to urážka.
Za nic z toho nemůžeš.
Chci matku.
Jo.
No, vím, že je to těžké, ale...
Nesu dobrou zprávu, Rhaeno.
Princ Reggio odpověděl na tvůj dopis.
Bude víc než potěšen nabídnout Rhaenyřiným nejmladším synům úkryt v Pentosu.
I jejich polosestře.
Měla bys mít radost.
Nebo být míň naštvaná.
Nesnášíš to tu.
Neříkala jsi pravdu, má lady.
Cože jsem?
V Údolí je velký drak.
Povídačky o něm začaly krátce po válce.
Mistři se domnívají,
že sem létá za potravou.
Je velký a nádherný.
Ale divoký.
Škoda.
Obchodní loď Radostný klid vás vezme do Pentosu.
Pošlu šest dobrých mužů, aby vás chránili.
Víš, že nikoho neoklameš.
Lord Corlys tě povýšil, abys sloužil po jeho boku...
A přesto dál pokračuješ ve vytáčkách.
Mí muži by si to špatně vyložili.
Co přesně?
Jsi jako on.
- V provokacích už jsi mistr. - Zachránil jsi mu život, bratře.
Nenapadlo tě, co všechno můžeme mít?
Nebo alespoň ty?
Bohatství, služebnictvo...
- Trůn z naplaveného dřeva. - Strávili jsme celý život
ve stínu hradu Mořského hada.
Už v tom nehodlám pokračovat.
A tak promarníš svou velkou příležitost.
Zatímco mě...
si vytrvale...
dál nevšímá.
Mořský had spíš nechá zaplavit Vysoký příliv, než by z nás udělal své syny.
Přestaň marnit čas čekáním na něco, co nepřijde.
Byl to odvážný pokus.
Máš můj obdiv.
Prý jsi udeřila lorda Bartimose před služebnictvem a strážnými.
Celý hrad je toho plný.
Taky mohl přijít o jazyk.
A co řekl, že si tohle zasloužil?
Už mě unavuje být pořád chráněná.
Příliš jim připomínám jejich matky nebo dcery.
Musí mě vnímat jako panovnici.
A symbolem autority nejsou šperky a róby,
ale štít a meč.
Můj vládce je má matka.
A nic jiného si nepřeji.
Povedeš nás do války?
Rozhodně nemůžu zůstat tady a jen čekat, až na mě dopadne prohra a beznaděj.
- Nebuď směšná. - Dělám, co můžu.
Lord Skopovec pochoduje na Havranův hřad
a vyslala jsem dalšího havrana do Údolí...
Můžeme spojit sílu Údolí, Panenského jezírka a dalších spojenců.
A přesto se nedokážeme vyrovnat síle vojska zelených.
Potřebujeme Daemona. A jeho draka.
Můžu strávit aspoň hodinu,
aniž bych neustále slyšela Daemon, Daemon, Daemon?
Výsosti.
Lady Mysaria.
Královno, náš dar byl odeslán.
Jaký dar?
Snad budou v noci nad Černovodou mraky.
Říkals, že je mu líp.
Z každých deseti hodin Jeho Výsost devět prospí,
ale pak otevře oči a mluví, byť jen krátce.
Jeho uzdravování může být dlouhé a bolestivé,
ale upřímně doufám, že Jeho Výsost bude ušetřena.
A co bude, když přežije?
Mé dopisy... mému otci.
Znovu jsem poslal havrany do Vysoké zahrady a Starého města...
i všem velkým rodům v Rovině.
Po seru Ottovi se slehla zem. Prozatím.
V Rovině je nyní válka, Výsosti.
Beesburyové pozvedli zbraně proti vojsku Hightowerů.
V odplatě za úmrtí jejich pána.
Mrzí mě to.
- Sestro. - Gwayne.
Dobře, že jsem tě našla.
Chci ti dát své požehnání.
Děkuji, královno vdovo.
Neozval se ti otec?
Posílala jsem mu do Vysoké zahrady i Starého města havrany, bez odpovědi.
Nevím nic. Ani já jsem neposlal žádnou zprávu.
Kdyby někomu psal, tak určitě tobě. Měl tě nejraději.
- Divné, že se neozval. - Otto Hightower je světaznalý muž.
Pošle zprávu, až to bude mít smysl.
Jak by asi dopadlo, kdyby místo mě přivedl ke dvoru tebe?
Jsem nejstarší syn. Bylo správné vychovat mě ve Starém městě.
Bylo ti osm, neměl jsi matku. Muselo to být těžké.
Nakonec si zvykneš.
Když nemáš na výběr.
Můj syn, Daeron.
Jaký je?
On ti nepíše?
Už ne tak často.
Deset a šest let.
Dopisy ho možná už tak nezajímají.
Je odvážný...
chytrý.
Ovládá stejně loutnu jako svůj meč.
A je objektem zájmu mnoha mladých dam.
Je laskavý.
To je dobře.
Laskavost u jeho bratrů postrádám.
Je dobře, žes ho dala do poručnictví.
Jak se zdá, Rudá bašta se všemi svými privilegii
ve skutečnosti není příliš zdravé prostředí
pro vývoj mladíků.
Je problém dvůr, nebo jeho matka?
Udělala jsi, cos mohla.
Musím za serem Cristonem.
Hodně štěstí, sestro.
Pomodlím se za tvůj bezpečný návrat.
Měj se.
Výsosti.
Tenhle přestal zpívat.
Není to divné?
Můžeme zapálit svíčku.
Za Aegona...
A ztracené duše.
Kde jsi vzal to jídlo?
- Z Rhaenyřiných lodí. - Lodí?
V noci připluly ke břehu, s dary od královny.
Myslí na nás i teď!
Dej to sem!
- To je moje! - Dej to sem!
Z cesty!
Výsosti, musíme pryč. Hned.
Odveďte královny do kočáru!
Kryjte si křídla.
Pořád běžte. Tudy, Výsosti.
Pro rybí královnu!
Nezastavujte se!
Ať žije královna Rhaenyra!
- Do kočáru! - Ať žije královna Rhaenyra!
- Helaeno! - Výsosti!
- Tudy, Výsosti. - Královno!
- Zmiz! - Ne. Ne!
Schovejte meče!
Zpátky!
Chraňte královnu!
Schovejte meče!
- Ne! Ne! Ne! - Zpátky!
- Z cesty! - Zpátky!
- Běž, Helaeno! Běž!
Z cesty! Z cesty!
Pohyb!
Královny, tudy! Dovnitř!
- Královna Rhaenyra! - Královna Rhaenyra!
Ať žije královna Rhaenyra!
Jeďte! Jeďte!
Už dost.
Můj lorde, jen...
Dostala jsem pokyny od velmistra.
O to víc král ocení svůj nápoj... za hodinu.
Nápoj potlačuje bolest,
ale otupuje tvou mysl.
Raduj se, Výsosti, už teď ses zapsal do legend.
Přežil jsi dračí oheň.
Ale asi už nebudeš jako dřív.
Orwyle se opravdu snažil.
Zachoval ti nohu...
ale už nikdy nebudeš běhat.
Tvá mysl...
je jediné, co ti zůstalo.
Neříká se mi to lehce.
Přišel jsem na svět s křikem
v útrobách jedné z věží Harrenova.
Měl jsem silné plíce, ale má noha byla tak pokroucená,
že to otec označil za čarodějnictví.
Obvinil i někoho ze služebnictva,
že mě proklel.
No...
Lidé tě budou litovat...
buď za zády, nebo ve tvé přítomnosti.
A budou zírat...
Na tebe, na tvé...
Nebo se odvrátí.
A budou tě podceňovat.
To bude tvá výhoda.
Ne. Ne.
Vládne tu teď tvůj bratr, takže tvůj život je v nebezpečí.
Ale to ty asi víš.
Pomoz mi.
Bratře.
Daemone. Zemřela.
Mrzí mě to.
Potřebovals mě.
Teď jsem tady.
Jsem tu.
Výsosti.
Smutné zprávy z Řekotočí, můj králi.
Lord Grover je mrtev.
- Ten stařík. - Ano.
Pánem Říčních krajin je teď mladý Oscar Tully.
Jakým způsobem lord Grover skonal?
Byl přece nemocný.
Mistři v Řekotočí už si nevěděli rady.
Naše léčitelka Alys Řeka se dobrovolně nabídla.
Snažila se, ale...
už nemohla nic dělat.
Hele!
Viděl nás!
Tvoje praporce nesli z lodi do města.
Došli až k branám Rudé bašty,
než je zahnali zpět.
Přesně to jsme chtěly. Varování samozvancům,
že máme větší sílu, než si myslí.
Měla bys mít radost.
Tuhle válku asi nevyhraju.
Jistě jsi unavená.
Vlastní syn zpochybňuje mé schopnosti.
Myslí si, že potřebuji po boku Daemona.
A sám Daemon...
Udělá vždy jen to, co se mu hodí.
Byl vším, čím jsem chtěla být.
Lehkomyslný... a nebezpečný.
Muž.
A já byla tím, co chtěl on.
Milovaná otcem a jmenovaná otcovou nástupkyní.
Každý polovinou celku.
Ale on nikdy nepocítil klid.
Toužil mě vlastnit a sám nebýt vlastněn.
A když viděl, že jsem se zmocnila toho, co podle něj náleží jemu...
Bojím se, co teď udělá.
- Že se obrátí proti mně. - Pro něj je spíš typické zmizet.
I tak jsem ho ztratila.
A s ním i Caraxe.
Rhaenys a její drak jsou mrtví. Mám Syrax a dva mladé draky.
S tím na Vhagar nestačíme.
A nemám vojsko.
Máš velaryonské loďstvo a muže, co v něm bojují.
To nestačí.
A i kdybychom získali převahu,
jak mám vládnout, když o mně pochybuje vlastní syn?
Máš mě.
Patří ti mé díky.
Vážně.
Byl to můj otec.
Byla jsem ještě dítě.
Byla jsem jeho hračka.
A pak, po mnoha měsících,
se ukázalo, že jeho semeno zapustilo kořeny...
Zůstala tam po něm jizva.
Nemůžu mít děti.
Nechal mě zemřít.
Přežila jsem.
To je mi líto.
Přísahala jsem, že nikomu nebudu věřit.
A byl to dobrý nápad.
Tenhle svět je chladný a krutý
a jen málo lidí si zachová rozvahu.
Ty ji ale, podle mě, máš.
Vnímáš mě jako cennou, dokonce rovnocennou.
Kvůli tomu ti budu sloužit.
Věřím, že máš být královnou.
Omlouvám se, Výsosti.
Drak Kouřomoř byl spatřen nad Městem koření.
Ano, tohle on dělá.
Podle toho, co jsem slyšel, má jezdce.
- Koho? - Ze země se to nedá poznat.
- Zelení? - Kdo jiný by to mohl být?
Mám svolat tvou radu?
Matko!
Překlad: Petr Miklica