PŪĶA NAMS
- Tikai vienu. Tikai vienu! - Pietiek.
Skatieties!
Nodevējas pūķis Meilisa!
Jūsu karalis to nokāva pie Laktas!
Par Īgonu!
Nevar būt...
Viņš nokāva pūķi.
Ticiet man. Šī ir ļauna zīme.
Rinīra par to atbildēs.
Pretīgi!
Viņi nesaprot, ka uzvarējām mēs?
Dīvaina uzvara.
Ja vispār bija uzvara.
Skatieties!
Nodevējas pūķis Meilisa!
Domāju, ka pūķi ir dievi.
Jūsu karalis to nokāva pie Laktas!
Tikai miesa.
Viņš ir dzīvs?
Viņa gaišība pagaidām vēl ir ar mums.
Vai mans dēls mirs?
Diemžēl nemāku teikt.
Atvainojiet, gaišība, turpmākās stundas būs izšķirošas.
Protams.
Kādam jāvalda viņa vietā.
Kas notika?
Mēs ieņēmām pili. Krita aptuveni 900 vīru.
Es dzirdēju.
Atstāju nelielu garnizonu sargāt pili un karaļa pūķi.
Saulesliesma mira ilgi un lēni.
Karalis, sīr Kriston. Kas atgadījās?
Gaišība cīnījās varonīgi.
Un Īmonds?
Kāda bija viņa loma?
Nemāku teikt.
LAKTA
Mūsu lielākais pūķis ir pagalam.
Nekas nekavē Kristonu Kolu virzīties uz priekšu.
Krēslaine un Lakta ir kritušas.
Mūsu vienīgie sauszemes spēki ir tie, ko solīja sapulcināt Dīmons.
Kurš pēc laulāto ķildas mūs pametis.
Vēlaties man iebilst?
Esmu jums pierādījis savu uzticību.
Uzticību varbūt.
Bet vai esat gatavs kara laikā parādīt man cieņu?
Es nešaubos ne par jūsu spējām, ne attapību.
Vienīgi daiļajam dzimumam
var būt sveša kara stratēģija.
Un tās pielietošana.
Mūsu dzīves laikā valdīja miers. Jūs neesat bijis vairāk kaujās kā es.
Laidiet ziņu Meidenpūlai un Nolauztajam Nagam.
Lai stājas sardzē. Nodrošiniet ar ieročiem, ja vajag.
Lai sabiedrotie ir gatavi, ja Kols dosies tālāk.
Mums jāatriebj Lakta un Krēslaine.
Tās ir zaudētas, bet Vagāru nokausējusi smagā cīņa.
Drīz uzzināsim, vai Īgons ir kritis. Bet tā būtu viltus uzvara.
Drīz viņa vietā iestutēs citu.
Ir īstais brīdis.
Ja uzbruktu Karaļa ostai, pirms viņu pūķis atguvies...
Tad tas jādara man.
Karaliene, jūs esat mūsu valdniece. Izslēgts!
Ko jūs gribat, lai es daru?
Džeis?
Kurp tu dosies?
Uz Hārenholu.
Runāt ar Dīmonu.
Rinīsa ir kritusi.
Lai viņš apstiprina uzticību mātei un ziņo par sekmēm.
Tu domā, ka savaldīsi viņu, ja karaliene nespēja?
Māte labprāt visur sūta tevi.
Izlūkos, kaujās,
bet es kā izlutināts princītis nīkstu te.
Tas ir pazemojoši, Bēla.
Viņa tevi sargā. Tu esi troņmantnieks.
Tad lai visi redz, ka es aizstāvu viņas un savas tiesības.
Vairs nespēju nosēdēt bezdarbībā.
Man jārīkojas.
Freji.
Dvīņu pils tilta sargi.
Kregana Stārka sirmbārži soļo uz dienvidiem.
Ja viņi varētu uzreiz ieiet Upjzemēs,
mums nevajadzētu gaidīt Dīmonu.
Es vienošos ar Frejiem.
Viņai tas nepatiks.
Tad nestāsti, līdz būšu prom.
Ir vēls, un mans pūķis ir izsalcis.
Jums jāpakļaujas.
Prasības ir vienkāršas, Braken.
Atsakies no viltus karaļa un uzurpatora Īgona
un zvēri uzticību man,
vai tavs nams sadegs.
Labāk esmu kaulu un pelnu pavēlnieks,
nekā klanos Blekvudu izdzimumam un viņa algotnim ar pūķi.
Brakeni ir izlīduši no visdziļākajām septiņu eļļu dzīlēm, godība.
Mēs labi darītu, ja sūtītu viņus turp, no kurienes nākuši.
Vai brāļa galva bija labi saglabājusies, kad to saņēmi, Vilem?
Dzirdēju, ka to saēduši tārpi.
Daiļrunīgi, Braken,
bet diemžēl tā nav atbilde.
Mēs izvēlamies uguni.
Nedomāju, ka viņi tik ļoti gribēs mirt.
Viņi izvēlējās. Vajadzēja viņiem izdabāt.
Man viņus vajag dzīvus. Ierados vākt zobenus, nevis līķus.
Nu jūs redzat, ar ko manam namam paaudzēs bija jāsaskaras.
Viņi ir ietiepīgi, nesamierināmi...
Drīzāk sadegs, nekā pakļausies.
Tieši tādus vīrus man vajag.
Domāju, ka mēs abi vēl varam iegūt savu.
Karojam ar viņiem simtiem gadu.
Tad varbūt mēģiniet mazāk karot un vairāk...
pārliecināt.
Kaujās viņi nepadodas.
Bet katram ir sava vājība.
Tu mani saprati.
Ir lietas, ko kronis nedrīkstētu darīt.
- Parādi viņiem ļaunāko. - Es kalpoju jums, gaišība.
Gadsimtu gaitā
daudzas armijas cietušas sakāvi
pie maniem Asiņainajiem vārtiem.
Tu klausies?
Kundze?
Ligzda ir neieņemama.
Mums var uzbrukt vienīgi no debesīm.
Jūs apsolījāt karalienei Rinīrai 15 000 vīru...
Apmaiņā pret aizsardzību. Pret pūķi.
Tad viņa izpildījusi solījumu ar uzviju, jo atsūtījusi divus.
Abi ir tikko izšķīlušies.
Mani medību suņi iedveš lielākas bailes.
Un tomēr tie ir pūķi.
Jūs neminējāt, cik lieliem tiem jābūt.
Tu mani izsmej, bērns,
lai gan tava pajumte un iztika ir atkarīga no manis?
Pūķi izaugs.
- Ar laiku. - Man nav laika.
Man nepatīk bezspēcība.
Man arī.
Šī būs tava istaba. Vakarā gaidīšu vakariņās.
Izsaku līdzjūtību par vecāsmātes nāvi.
Kā viņi šodien runāja manā padomē...
Vai viņi vaino jūs Rinīsas un viņas pūķa bojāejā?
Būtu labāk vainojuši. Viņi runā par mani, nevis ar mani.
Iecēla mani par karalieni, bet grib turēt šeit ieslodzījumā.
Viņi parāda paši savu niecību.
Bet es viņus saprotu. Esmu valdniece un nevaru darīt, ko gribu.
Un karā vienmēr gājuši vīrieši.
Tēvs izvēlējās par pēcteci jūs.
Viņš negatavoja mani cīņām.
Ja es būtu dēls, zobenu man iespiestu rokā,
tiklīdz es sāktu staigāt.
Bet man iedeva tēva kausu un mācīja visu kungu un piļu vārdus
no Vētrasgala līdz Dvīņiem,
bet neiemācīja atšķirt spalu no gala.
Un viņi to zina.
Dīmons arī zina.
Vai jūs vakariņosiet šeit, gaišība?
Tagad ne.
Sūtīsiet viņam ziņu?
Pārāk ilgi esmu paļāvusies uz viņa spēku.
Kas es esmu, ja man jālūdzas pašas vīrs?
Es nezinu, kāda ir mana loma, Misārij.
Es eju pa vēl neiemītu ceļu.
Kristons Kols pieļāva kļūdu,
izrādīdams pūķa galvu pilsētas ielās kā kara trofeju.
Ļaudis to uztvēra kā ļaunu zīmi.
Jā, es arī.
Viņi ir nobijušies, trūkst maizes, karalis ir kritis.
Viņi sačukstas, ka Viserīsa dzīves laikā bija miers.
Bet vai čuksti sagraus akmeņus un salauzīs vairogus?
Nenovērtējiet savus pavalstniekus par zemu.
Neskaitāmi tūkstoši
dzīvo Sarkanās pils ēnā un pārāk ilgi ir bijuši aizmirsti.
Domā, viņi piesliesies man?
Baumas baro neapmierinātos.
Jūsu gaišība!
Ļaujiet citiem izdarīt to, ko pati nespējat.
Karā var cīnīties dažādi.
Kad iedomājos, ka viņa guļ zemē, sadragāta, starp ienaidniekiem...
Vai vecāmāte tev ir stāstījusi par to nakti, kad ieguva Meilisu?
Viņa ielavījās Pūķubedrē.
Pazina to labāk nekā vecajie. Runāja, ka viņa redzējusi tumsā.
Mans tēvs bija pārskaities. Tas bija viņa mātes pūķis.
Ātrāks par visiem. Viņu nelaida klāt,
bet Rinīsai pakļāvās.
Viņa bija ugunīga.
Gan mīlestībā, gan dusmās.
Es viņai ne vienmēr patiku.
Bet par to, ko viņa man beigās dāvāja,
esmu pateicīga.
Žēl, ka nepazinu viņu jaunībā.
Tu esi viņai līdzīga.
Nu viņas vairs nav,
un man jāpaļaujas uz tevi, man šķiet.
Jūsu gaišība?
Vai nodosi šo savam vectēvam?
Nevēlos cīnīties viena.
Dīmon!
Tu vienmēr esi bijis stiprākais.
Labāk cīnījies ar zobenu.
Biji bezbailīgākais pūķa jātnieks.
Tavs brālis bija sirsnīgs,
bet viņam trūka tavas stingrības.
Viserīss nebija piemērots, lai valdītu.
Bet tu... Dīmon, tu tam biji kā radīts.
Ja vien tu būtu piedzimis pirmais,
mans mīļākais dēls.
Pīle nesmeķē, gaišība?
Ir arī zoss, ja jums tā garšo labāk.
Man pašam garšo zoss.
Neesmu izsalcis.
Es teicu, ka pēc drūmajām vēstīm no Laktas,
šķiet, vēji ir mainījušies, lieli zaudējumi ir abās pusēs,
un tās nezina, kas sekos.
Īstais laiks parādīt spēku.
Šķiet, Vilemam Blekvudam izdosies savaldīt Brakenus.
Jāgatavo pils liela karaspēka uzņemšanai.
Jūs šķietat par to pārliecināts.
Vadīt var visus, pat upjzemiešus.
Tikai jāparāda, kam viņiem jāseko.
Kā veicas darbi?
Smeļam ūdeni virtuvēm un kurinām kalves.
- Ļoti labi. - Tas ir tikai sākums.
Jumtu vajadzēja labot jau Īnisa laikā,
arī noliktavas un...
Un Raudu torni.
Sikspārņu dēļ gaiteņi ir gandrīz nelietojami, daudz...
Mēslu.
Ceru, ka Natonas un Riverbendas apkārtnē ir kalēji un ieroču meistari.
Izsauciet viņus un mobilizējiet zemniekus no Antleras līdz Haihārtai.
Lai mednieki gādā mums gaļu un malku.
Tikai jāvienojas par atlīdzību.
Pēc...
traģēdijas ar tēvu
Larīss pārveda ģimenes bagātības uz Karaļa ostu.
Vai jūsu lādēs nav palicis zelts?
Tikai tik daudz, lai pašiem būtu pārtika un siltums.
Tik tikko.
Jūs taču esat karalienes sūtnis, tāpēc domāju,
ka viņa sagādās naudu,
- ja vien jūs viņai aizrakstītu. - Nē.
Par Hārenholu esmu atbildīgs es. Un naudu atradīšu pats.
Augšā!
Labi, jūsu gaišība.
Sauciet mani par karali.
Bet jūs esat princis.
Kā sauc karalienes vīru?
- Karal... - Nu re!
...ienes vīrs.
Otrais vārds ir lieks. Jums tā nešķiet?
Karalim bija Valīrijas tērauda bruņas,
bet gandrīz viss ķermenis ir smagi apdedzis.
Daudz lauztu kaulu. Baidos, ka ir arī iekšēji ievainojumi.
Ievainojumi, kurus neredzam.
Esam pateicīgi par jūsu darbu, lielmestr.
- Vai viņš ir modies? - Nē, nav.
Atzīšos, ka šaubos, vai maz modīsies.
Esmu licis lietā visas savas prasmes.
Bet mūsu karaļa liktenis tagad ir dievu rokās.
Karalis nevar valdīt miegā. Tauta pamanīs viņa prombūtni.
Lai uzzina par viņa varoņdarbu pie Laktas.
Bet mums jāieceļ reģents, kas valdīs, līdz viņš atlabs.
Vai arī ne.
Prātīgi, jūsu gaišība.
Reģents pārliecinātu tautu, ka vara ir stabila.
Vai jums ir kāds kandidāts padomā, gaišība?
Es pati valdīju sava vīra vietā. Esmu gatava valdīt atkal.
Miera laikā jūs izpildījāt savu lomu izcili.
Taču tagad ir citi laiki.
Kā es varēju to aizmirst!
Karalim netrūkst mantinieku.
Pašsaprotamākais kandidāts būtu viņa tiešais pēctecis princis Īmonds.
Piekrītu.
Īmonds ir jauns.
Un viņa nesavaldība mums jau dārgi maksāja.
Drošību var garantēt vienīgi pieredze.
Karaliene Alisenta sekmīgi uzņēmās varas nastu,
kamēr viņas vīrs sirga.
Pieredze ir vērtīga, bet karaliene atraitne ir sieviete.
Es protu gan valdīt, gan vadīt padomi.
Īmonds ir veikls pūķa jātnieks. Viņa vieta ir kara laukā.
Bet manu pieredzi vajag šeit, pie šī galda.
Negribam jūs noniecināt, bet laikā, kad jāparāda spēks...
Cienkungs Larīs?
Piekrītu, gaišība. Reģentam jābūt princim Īmondam.
Kā tas izskatītos, ja uz Rinīras kronēšanu mēs atbildētu,
paši iesēdinot tronī sievieti?
Bet...
karaļa gribu pauž viņa labā roka. Sīr Kriston, ko sakāt?
Īmonds ir nākamais rindā.
Tam jābūt viņam.
Tad nolemts.
Kā mums sokas Upjzemēs?
Tūliju karaspēks ir pajucis, gaišība.
Diez vai princim Dīmonam izdosies sapulcināt nozīmīgu armiju.
Laidīsim ziņu jaunajam Oskaram Tūlijam.
Agri vai vēlu viņš mantos vectēva titulu.
Sakiet, Strong, kā lai uzticos tāda cilvēka padomam,
kurš atstāja Upjzemju pērli ienaidniekam?
Ja jūsu brāļa karaspēks pasteigtos,
tad uzveiktu sašķēlušos upjzemiešus.
Es paskubināšu valdnieku Džeisonu.
- Kas vēl? - Jāizdomā, kā tikt galā
ar Karaļa ostas mazļaudīm.
Viņus nogurdinājusi Jūrasčūskas blokāde.
Mūs arī.
Daudzi pamet pilsētu, ziņas par bailēm un nemieriem izplatās.
Tad aizveriet vārtus.
Bez mūsu atļaujas nelaidiet ne ārā, ne iekšā. Tirgotājus un citus...
Pie darba!
Tiksimies rītausmā.
Un novāciet taču tos nolādētos žurku ķērājus.
Pilsētā vairs nav droši.
Nav pārtikas.
Kaimiņi apzog cits citu. Mums jātiek laukā.
Kur tu ieteiktu iet? Uz ziemeļiem? Uz dienvidiem?
Visi ceļi ved tieši pūķiem zobos.
Tādiem kā tas, ko veda pa ielām?
Domā, Rinīra mierīgi pacietīs tādu apvainojumu?
Dosimies uz Tambltonu pie mana brāļa.
Tu gribi, lai es kļūtu par ubagu.
Vai tad jau neesam ubagi?
Tev samaksāja par ierīcēm, ko izgatavoji?
- Karalis apsolīja samaksāt. - Karalis meloja.
Lūdzu, paliec un gaidi viņa tukšos solījumus, vīrs.
Ar tiem tu pabarosi vienīgi rēgus.
Jau domāju, ka būsi šeit un uzticīgi izpildīsi reģenta pavēles.
Īmonds ir nākamais rindā. Tā ir pieņemts.
Tu zini, kāds viņš ir, kāds kļuvis.
Vai tava uzticība ir zudusi, vai arī tā uzplaukst tikai naktī
un gaismā paslēpjas kā naktstauriņš?
- Tas, ko redzēju pie Laktas... - Ko? Ko tu redzēji?
Izkusušas bruņas.
Vēl staigājoši degoši cilvēki.
Pūķi iesaistījušies karā.
Mūs jāvada pūķa jātniekam.
Kur paliek taisnīgums
un mērenība? Vai arī tagad godājam vienīgi spēku?
Tātad tu mani pamet.
Vai es tevi nesaudzēju?
Mums tagad jādara briesmu darbi.
Vai tu gribi tos vadīt?
- Tu to gribi, Alisenta? - Es nelūdzu, lai mani saudzē.
Un neesmu ļāvusi saukt mani vārdā.
Atkāpieties!
Nelaidiet viņu!
Noķeriet viņu!
Atkāpieties! Nē! Turiet stingri! Turiet!
Atkāpieties! Stāt!
Atpakaļ!
Izklīst! Izklīst!
Pēc Īmonda Tārgārjena, reģenta un valstības aizstāvja, pavēles!
- Īmonds? - Viņš ir karalis?
- Nezinu. - Jūs nedrīkstat mūs te turēt!
Atgriezieties visi mājās!
Mēs gribam gaļu!
Gaļu!
Mūsu valdnieks nav zvērējis uzticību Rinīrai.
Par draudiem kungam ar zobenu pienākas nāve.
Princis noteikti to zina.
Bet par draudiem karalienei?
Džeisons Lanisters soļo uz rietumiem.
Viņš jāaptur, pirms nonācis Straujupē.
Tāpēc mums jātiek pāri.
Un ja Stārka armija aizkavēsies? Ceļas vējš.
Tuvojas ziema.
Mēs nevilcināmies, jo šaubāmies par karalieni Rinīru
vai prātojam kā tas nelga Tūlijs.
Mēs baidāmies no Vagāras.
Jūs baidāties no pūķa kaut kur tālumā, kad manējais tup uz jūsu mūra?
- Jūs piedāvājat mums savu aizsardzību? - Jā.
Un arī mana tēvoča aizsardzību.
Tātad Dīmons tam ir piekritis?
Viņš izpildīs karalienes pavēli.
Tas mazliet nomierina, taču, šķiet,
pūķi nevar būt divās vietās reizē.
Vai trijās.
Ko jūs gribat?
Larīss Strongs ir pametis savu pili.
Vai karaliene grasās iecelt jaunu saimnieku?
Jūs gribat Hārenholu.
Par to māte gribēs ko vairāk nekā atļauju pāriet pāri.
Ko viņas gaišība vēlas?
Uzticību.
Nē! Nē! Nē!
Augšā!
Šķiet, tu esi dzimis cilāt zobenu, nevis cirvi.
Cits sēdētu dīkā un gaidītu, lai viņam visu pienes klāt.
- Es tāds neesmu. - Vai malkas skaldīšana palīdz
pret rēgiem?
Lai neviens nesaka, ka Dīmons Tārgārjens šajā karā negribēja smērēt rokas.
Parādi tās!
Apsēdies!
Sēdi!
Dzirdu dīvainas skaņas no Brakenu zemēm, no Akmenssētas, Lembsvoldas un Morijas.
Tātad ir jaunumi?
Jaunumi?
Nē, nav.
Es dzirdu to, ko atnes vējš.
Izmisuma kliedzienus.
Mātēm atņem bērnus, vīri atgriežas mājās,
bet durvis ir izgāztas un sievas nolaupītas.
Karš ir briesmīgs.
Tas nav karš.
Tie ir noziegumi pret nevainīgajiem, ko nepieļautu neviens krietns cilvēks.
Tu taču nedomā, ka es esmu krietns.
Brakeni varēja pakļauties man.
Varbūt viņi pārdomās, zinot,
ka no šī lēmuma atkarīgas bērnu dzīvības.
Vai tādu armiju tu veido?
No cilvēkiem, kas tevi ienīst un kalpo spaidu kārtā?
Kad viņi piekritīs kalpot man, kļūšu taisnīgs.
Un pārējās Upjzemes sekos viņu paraugam.
Kārtējo reizi varas vārdā
cieš sievietes un nespēcīgie.
Dumjais Īgons neizdzīvos.
Valsts cietīs, ja sāks valdīt Īmonds Vienacis.
Lūdz dievus, kaut viņu nesatiktu.
Viņš tevi iznīcinās, tiklīdz ieraudzīs.
To pašu es dzirdēju par tevi, bet vairs nekaitināšu.
Pieņemu, ka karaliene atbalsta šo taktiku.
Viņai tāpat neizdotos.
Pat ja es to gribētu.
Pat atbalstītāji negrib, ka tos vada viņa.
Viņi gaida vīrieša spēku.
Un kurš ir piemērotāks? Intriganti Haitaueri
vai Viserīsa pirmais patiesais mantinieks?
Kad es ieņemšu Karaļa ostu, aicināšu Rinīru pie sevis,
lai ieņem vietu man blakus.
Karalis un karaliene valdīs kopā.
Bet ja tu zaudēsi?
Tad būšu miris, un man par to būs maza bēda.
Vai nav žēl, ka tu nepazini savu māti?
Ziņa, jūsu gaišība.
Jaunumi no Akmenssētas.
Blekvudi uzveikuši Brakenus
un valdnieks Eimoss apsolījis jums savu karogu.
Brakenu nams ir jūsu.
Uzaiciniet sīru Vilemu, gribu viņu apsveikt.
Blekvudus godinās šajā pilī.
Meklēju tevi Haitaidā. Izbrīnījos, ka tu esi šeit.
Mana pils ir kā kaps.
Tukša. Spokaina.
Žēl, ka neredzēju to ziedu laikos.
Iztēlojos tavu Deviņu zāli, kurā pulcējas valdnieki un karaļi,
kas grib vienoties ar leģendāro Liedagu pavēlnieku.
Bagātības, ko atvedi no Jiti un Ašaī, izraisīja apbrīnu un skaudību.
Vai kāds zināja, ka viss bija viņas dēļ?
Karaliene Rinīra vēlas tevi par labo roku.
Par labo roku?
Pat ar manas sievas nāvi viņai nav diezgan.
Vēl nav gana atņēmusi manam namam?
Tas ir cieņas apliecinājums.
Vai arī viņa uzskata, ka tā atlīdzinās zaudējumu?
Tad noslēdz mieru ar Karaļa ostu. Viņi to labprāt pieņems.
Labāk kuģoju uz rietumiem un pazūdu tur.
Tu esi tā jau darījis. Gan tu, gan tev tuvie par to dārgi maksāja.
Rinīsa bija ne tikai tava sieva.
Ne tikai lieta, kas atņemta tev.
Viņa bija Tārgārjenu princese, neieceltā karaliene.
Lidoja uz Laktu no brīva prāta, lai aizstāvētu savu dzimtu.
Un gāja bojā.
Viņa nomira tā, kā būtu vēlējusies.
Ar godu pūķugunī. Tādu pašu nāvi izvēlējās mana māte.
Un es arī vēlos beigt dzīvi tā.
Es skumstu par vecomāti, kura mani mīlēja.
Bet glabāju viņu savā sirdī.
Es gādāšu, lai Rinīra kāpj Dzelzs tronī,
kā Rinīsa vēlējās.
Kā Rinīsai būtu vajadzējis.
Tu dari, kā uzskati par pareizu.
Mazmeita!
Gribu iecelt tevi par savu mantinieci.
Es esmu asinis un uguns.
Driftmārka jāmanto sālim un jūrai.
Jūsu gaišība!
Jums bija taisnība,
ka jāpaļaujas uz Dīmona spējām sapulcināt armiju.
Varbūt es kļūdījos, gaidīdama, ka viņš pierādīs sevi.
Dodieties uz Hārenholu.
Jūs izslēdzat mani no padomes?
Sīr Alfred...
Pēdējā laikā jūs tiešām esat pārbaudījis manu pacietību.
Un es vēlētos, lai padome vairāk aizstāv savu karalieni,
bet jūs un jūsu nams godam kalpojāt manam tēvam.
Zinu, ka jūs nekad neatzīsiet Haitaueru tiesības.
Kamēr vien dzīvošu, gaišība.
Bez Upjzemēm mēs Karaļa ostai nevarēsim uzbrukt.
Bet es nesūtīšu kraukli, ko Dīmons varētu neņemt vērā.
Es lūdzu jūs
vest viņu pie prāta.
Noskaidrojiet, kāds ir viņa noskaņojums un nodomi.
Nodomi?
Vai viņš veido armiju man vai sev.
Viņš neuzdrošinātos.
Vai Dīmonam kādreiz trūcis dūšas?
Steidzieties! Sūtīšu jums līdzi krietnus sargus.
Vai jums ir kāda vēsts viņam pašam?
Pasakiet, ka es vēlētos pabeigt mūsu pēdējo sarunu.
Jūsu gaišība.
Jūsu gaišība!
Ko vēlaties, sīr Saimon? Vai jau pasniedz saldēdienu?
Ieradušies Upjzemju valdnieki, gaišība.
- Lūdz audienci. - Tagad?
- Kas šī par bezdievīgu stundu? - Vilka stunda.
Viņi grib runāt nekavējoties.
Šķiet, jums vispirms jāiemāca etiķete
vai jāiedzen bailes no pavēlnieka Tārgārjena.
Kāpēc esat tik nekaunīgi piecēluši karali no gultas?
Vai man jūs jāpārmāca?
Vilems Blekvuds ir pakļāvis Brakenus.
Vecas ziņas.
Jā, bet radušies sarežģījumi.
Svētās septas uz Brakenu zemes izlaupītas un nodedzinātas.
Lauki un saimniecības arī.
Lopi nozagti, un mūsu zemnieki apkauti.
Uzbrucēji vajājuši sievietes un bērnus. Izturējušies barbariski.
Sodīt Brakenu par nodevību ir viens, bet viss pārējais...
Brakeniem bija iespēja. Viņi nepiekāpās.
Blekvudi kroņa kara aizsegā zvēriski atriebjas senajiem pretiniekiem.
Esmu pieredzējis viņu ķildas, bet tā izturas bezgoži!
Gods? Pietiktu ar pieklājību.
Šie zvēri lepni nes Tārgārjenu nama karogu.
Sarkans pūķis uz melna fona.
Šajās zemēs notiek briesmīgs karš.
Vai parūpējies par mūsu meitām?
Ko citu var gaidīt no vīra, kurš pavēlēja nogalināt bērnu,
kurš guļ mātei rokās?
Tie ir meli. Atvediet pie manis to, kurš tā teica.
Tad jāved šurp puse karaļvalsts, princi.
Ņem vērā, iebrucēj!
Upjzemes ir senas,
un tās rūpīgi sargā vecie un jaunie dievi.
Neskatoties uz pūķi,
mēs ar saviem karogiem neatbalstīsim tirānu.
Pazūdi, skuķi!
Es nāku Misārijas kundzes uzdevumā.
Domāju, ka viņa ir mirusi.
Vai viņa nomirtu, neatprasījusi parādu?
Man jāsatiek sens draugs.
Visi pēdējā laikā grib tikt laukā.
Elinda?
Vai cena bija tā vērta?
Mammīt!
Princis Džasirīss.
Visenja.
Vagāras pirmā jātniece.
Un Tumšās māsas pirmā saimniece.
Cerams, neesi izvēlējusies viņu par paraugu.
Kāpēc ne?
Tas bija sen.
Kāds noskaņojums valda Dvīņos?
Vai valdnieks atrunājās?
Viņš prasa Frejiem Hārenholu.
Domājams, pēc kara.
Es lepojos ar tevi, Džeis. Tu mums ļoti palīdzēji.
Kāpēc tad tu izskaties dusmīga?
Tu saskaities, ka tev neļauj rīkoties.
Un kā jūtos es? Es arī esmu pūķa jātniece, un par manām tiesībām notiek karš.
Taču man jāgaida šeit, jābūt piesardzīgai,
jāsūta karā citi, lai tie krīt manā vārdā.
Pat tu pamanījies kaut ko izdarīt.
Tu esi karaliene, mūsu visu vienotāja. Tu nedrīksti ciest.
Bet tu esi mans dēls, un es tevi neatlaidu.
Tu mani nekur nelaid.
Bet kurš vēl tev ir? Rinīsa ir mirusi, Bēla viena netiek galā.
Un kad tev uzklups Īmonds?
Tavs pūķis ir jauns. Aizlidosi Vagārai priekšā tāpat kā Lūks?
Varbūt Dīmons varētu...
Dīmona šeit nav.
Un Karaļa ostā tagad valda Īmonds.
Vai Īgons ir miris?
Nav svarīgi, jo mēs nepievārēsim Vagāru.
Īmonds steigsies izmantot savu pārspēku. Un ko tad?
Šeit esmu izdarījusi visu, ko varu. Laidusi ziņas, meklējusi sabiedrotos.
Bet, ja citādi nevarēs, man būs jācīnās.
Vagāra ir liela, bet Sīraksa ir ātrāka.
Meilisa arī bija.
Meilisa cīnījās ar diviem pūķiem, un viens ir pagalam.
Cīnīties par savām tiesībām vai gaidīt, līdz visi mirsim?
Man vajag pūķus.
Pūķu mums netrūkst.
Divi ir pietiekami lieli, lai stātos pretī Vagārai.
Viņus sauc Vermitors un Sudrabspārne.
Guļ tepat zem mūsu kājām.
Jā, ja tiem būtu jātnieki, man būtu pārspēks.
Es varētu uzbrukt ar spēku, nevis aiz vajadzības.
Tev ir Rīna.
Kura gandrīz gāja bojā.
Negribu atkal riskēt.
Daži mūsu dzimtā nekad nav bijuši pie varas.
Ieprecējušies citos namos,
bērniem ir citi vārdi.
Vairāku paaudžu laikā viņu asinis būs atšķaidījušās.
Un tomēr...
Pūķis par savu jātnieku pieņem vienīgi pūķukungu. Tā vēsta hronikas.
Valīriešu hronikas, rakstītas, lai mūs slavinātu.
Tu gribi, lai sēdinām pūķa mugurā Malisteru vai Tārliju?
Tas ir labāk nekā nāve un sakāve.
Te jābūt ziņām par mūsu dzimtu
un tās atzariem.
Tādu varētu būt daudz.
Tā ir neprātīga doma.
Subtitrus tulkoja: Dace Andžāne