DRAKONO NAMAI
Kas?
Nesuprantu.
Sakyk aiškiai.
Tu mane sukūrei, Deimonai.
Baik. Baik.
O dabar nori mane sunaikint.
Tik todėl, kad tavo mama mane mylėjo labiau.
To visuomet norėjai, ar ne?
Atskrido varnas.
Labas rytas, Jūsų Malonybe.
Tikiuosi, gerai miegojot?
Kaip minėjau, atskrido varnas.
Eigono armija išvyko iš Karaliaus uosto prieš dvi savaites.
Rosbio ir Steikvorto pilys buvo užimtos be apgulties.
Jie iškėlė Eigono vėliavą.
Jie mokės mokesčius serui Kristonui Koului.
Abi šeimos sakė,
kad yra nepatenkintos apsimetėlės elgesiu.
Sero Kristono armija
dabar trigubai stipresnė.
Gali būt, kad ji žygiuoja į Harenholą.
Net jei prisijungs upiečiai,
jie nespės laiku atremt puolimo.
Pažiūrėsim, ką gali tavo lordas.
Prince. Jūsų Malonybe.
Lordas Grouveris atrodo geriau, nei tikėjaus.
Čia Oskaras Talis. Grouverio Talio anūkas.
Jis jo įpėdinis ir būsimas Upių žemės lordas.
Jūsų Malonybė karalius Deimonas Targarienas.
- Man garbė, Jūsų Malonybe. - Taip.
Kaip laikosi senelis?
Deja, jis nevaikšto.
Jis guli ir miega.
Gali tik atsigert.
Jis vos gyvas.
Bet jis gyvas.
Taip, ačiū dievams.
Turiu nedaug laiko ir man reikalinga armija.
Prispausk pūkinę pagalvę jam prie veido
ir greičiau gausi savo palikimą.
Myliu savo senelį kaip tėvą.
Mano tėvas mirė staiga, dar jaunystėj.
Mane augino lordas Grouveris.
Jaudinanti istorija.
Atėjai šnekėt už savo senelį,
atstovaut Talių ir Upių žemės šeimoms?
Kol jis dar gyvas?
- Mes ne tokie. - Tuomet tu man nenaudingas.
Suprantu, kodėl Blekvudai ir Brakenai nebijojo sukelt karo
savo lordų panosėj.
Talių šeima - žuvis be galvos.
Primink, kas iš jūsiškių prisiekė kovot Eigono vardu.
Brakenai ar Blekvudai?
Brakenai, Jūsų Malonybe.
Kas galėtų prisimint?
Pakviesk Blekvudus. Man reikia žmonių, kurie vestų upiečius.
Miledi.
Jei laikomės formalumų, tai aš princesė.
Atsiprašau, princese.
Tu Alinas.
Taip, princese.
Kaip suprantu, išgelbėjai mano vyro gyvybę.
Nežinojau, kad gelbėtojas toks mielas.
Tavo mama tikriausiai buvo labai graži.
Reine.
- Baigei darbą? - Ne, milorde.
Šnekėjau su tavo kapitonais.
Tas jūrininkas tave išgelbėjo nuo mirties jūroj?
Taip.
Ir net nepasakei?
Nemaniau, kad tai svarbu.
Žinau, kas jis, Korlisai.
Alino praeitis - ne jo kaltė.
Jis išgelbėjo savo lordui gyvybę. Reiktų jį pagerbt,
- o ne viską nuslėpt. - Atėjai dėl to?
Kamantinėt mane?
Atėjau pasakyt, kad Beila kviečia mane į Drakono uolą.
Beila?
Taryba suvalgys ją ir Džeisą vakarienei.
Kol nėra Reiniros, jie nerimsta.
Vis tiek.
Kur ta moteris?
Noriu ištraukt mus iš bedugnės.
Labas rytas, Jūsų Malonybe.
Labas rytas, meisteri.
Kaip prašėt.
- Paruošiau pats. - Ačiū.
Nieks apie tai nesužinos.
Praneškit, ar jai reikalingi vaistai.
Kartais arbata dirgina žarnyną.
Stebėsiu merginą.
Vyriausias meisteri.
Tu geras žmogus ir ištikimas tarnas.
Tarnavai mano vyrui tamsiausiu laikotarpiu.
Tokia mano pareiga, Jūsų Malonybe.
Sakyk...
Ar Viseris norėjo, kad jį pakeistų Eigonas?
Nežinau.
Jūsų Malonybė su manim apie tai nešnekėjo.
Sero Kristono Koulo armija slepiasi miške.
Kad būtų nematoma.
Jie žygiuoja tik naktį, kad išvengtų mūsų drakonų.
Kur Koulas keliauja?
Sunku pasakyt.
Bet manau, kad į šiaurės vakarus.
Ji mano.
Reikėjo juos sudegint, kai turėjai progą.
Sere Alfredai, kai skrisi savo drakonu, taip ir padaryk.
Ką nors žinom tik dėl Beilos pastangų.
Ką žinom, prince?
- Manau, kad labai nedaug. - Žinom, kad Koulas turi armiją,
kuri vis stiprėja. O tai negerai.
Ar Deimonas gali ją atremt?
Jei pažįstu Upių žemę, tai jo laukia daugiau sunkumų,
nei jis yra matęs.
Šnekėjai su tėvu?
- Ne. - Siuntėm varnus į Harenholą.
Klausėm, kaip Deimonui sekasi su Upių žemės lordais.
Dar nė vienas negrįžo.
Taip.
Priešo armija vis auga.
Ji žygiuoja kažkur, Karūnos žemėj.
Jei turėtume armiją, galėtume imtis veiksmų.
Arba, jei kas nors mus vestų.
Galvok, ką kalbi, sere Alfredai.
Ar jis neteisus, prince?
Ši taryba neturi vado.
Aš labai stengiuos, sere Alfredai.
Kodėl jūsų balsas svaresnis už mūsų, princese?
Karalienė nepaskelbė jūsų padėjėja.
Ji su karalium sakė,
kad turim sudaryt sąjungas ir vest savo karius.
- Bet jų nėra! - Kas nutiko šiai tarybai?
Milorde.
Mūsų priešai žygiuoja.
Nejaugi be karalienės negalim padaryt nieko,
tik visaip siekt valdžios?
Nežinom, ką veikia karalienė.
Tikėkimės, kad ji siekia to paties, kaip mes.
Užbaigt šį konfliktą.
Neimkit belaisvių!
Kodėl? Kodėl?
Darklino šeimos vyrai!
Pasigailėsim visų, kas klaupsis prieš tikrąjį karalių Eigoną.
Galit susigrąžint garbę iškeldami jo vėliavą
ir padėdami jam kovot su Drakono uolos kekše.
Jei atsisakysit,
jūs mirsit.
Labas rytas, lorde Darklinai.
Nejaugi pasauly nebėra garbės, Koulai?
Užimi savo karalienės pilis ir žudai jos žmones?
Valdovas.
Tu nevertas baltos skraistės.
Tai geresnė mirtis, nei nusipelnė išdavikas.
Turėtum dėkot.
Ateis ir tavo eilė.
Karaliaus padėjėjau.
Žygiuosim į šiaurės rytus.
Pakrante.
Kaip suprantu, tu negimei ir neaugai
Karūnos žemėj, karaliaus padėjėjau.
Harenholas vakaruose.
Taip.
Eik velniop.
Sakiau, kad reikia siųst drakonus. Pažvelk, kas nutiko.
Deimonas užėmė Harenholą.
Daviau tau užduotį, o tu tiesiog sėdi.
Tai tavo pilis, po galais!
Ta pilis silpnesnė už mane, Jūsų Malonybe.
Deimonas išprotės bandydamas ja pasinaudot.
Jis neturi tokių galimybių.
Ten nėra aukso, nes jį visą turiu aš.
Harenholas nuslopins Deimo ryžtą,
netikra karalienė įstrigus savo saloj,
o seras Kristonas ir toliau užima pilis Karūnos žemėj.
Turiu viską žinot, jei noriu priimt tinkamus sprendimus.
Nenoriu apsikvailint prieš savo sąjungininkus ir priešus.
Harenholas turi palaukt.
Seras Kristonas žygiuoja į Rukrestą.
Apgailėtinas taikinys. Nedaviau tokio įsakymo.
Ta pilis maža,
silpnai apsaugota.
O lordas Stontonas priklauso Reiniros tarybai.
Kai Koulas ją sutriuškins, Drakono uola bus atkirsta.
Negalim laimėt karo vien drakonais.
Jie turi skrist armijos užnugary.
Ne. Tegu jis grįžta. Noriu susigrąžint Harenholą.
Koulas jau ruošiasi puolimui.
Iš kur žinai?
Jis man pranešė.
Tau?
Judu...
Susitarėt
be mano leidimo?
Jūs turėjot svarbesnių reikalų.
Valdėt rūmus, rinkotės pravardę,
ir skyrėt pusgalvius į karaliaus sargybą.
Turit protingesnę strategiją, karaliau?
Jei taip, tai sakykit tarybai.
Visi laukiam atsakymo.
Gali tekt...
Sukelt...
Karą?
Harenholas mums naudingas.
Deimonas turės ką veikt, kol stiprinsim savo armiją
ir silpninsim Reiniros šalininkų gretas.
Su Upių žeme susitvarkysim atėjus laikui.
O dabar
Rukrestas - lengvas taikinys, kurį verta užimt.
Pritariat, karaliau?
Užeik.
Lorde Larisai.
Norėjau pas jus užeit, nes nepasirodėt mažojoj taryboj.
Jaučiau, kad kažko trūko.
Ačiū, lorde. Bet turiu silpnybę.
Vakar vakare prisivalgiau pyrago. Per daug.
Tai tikrai silpnybė.
Bet būtų nuodėmė nepavalgyt.
Valgis suteikia mums gyvybę.
Ar taryboj aptarėt ką nors svarbaus?
Deimonas užėmė Harenholą. Jo Malonybė nepatenkintas.
Maniau, tu būsi labiausiai nepatenkintas, milorde.
Tai auka dėl svarbesnio tikslo.
Drakono uola visko neaprėps.
Upių žemė, Ryklė, dabar ir Karūnos žemė.
Seras Kristonas įveikia kiekvieną iššūkį.
Tiesa sukels Reinirai pyktį.
Jis užsitarnavo šlovę.
Tikriausiai nerimaujat dėl jo.
Prisiekęs karys...
Jis žygiuoja, jį gali nužudyt drakonai.
Tai pavojingas kelias.
Seras Kristonas - karaliaus padėjėjas.
Visi meldžiamės už jo pergalę ir saugų sugrįžimą.
Būtent.
Jei galiu šnekėt drąsiai, karaliene...
Pastaruoju metu jūs nesava.
Prieš kelias savaites mano vyras buvo gyvas, o karalystėj vyravo taika.
O dabar, nesibaigus gedului po vienos tragedijos, įvyko kita.
Atsiprašau, jei esu nesava.
Nežinojau, kad jums, kaip ir jūsų vyrui, patiko
istorija.
Sakyčiau, tai buvo susidomėjimas.
Viserį skatino istorijos balsas.
Jis žinojo, kad jo išmintis turi ribas.
Ar todėl jis persigalvojo?
Galiausiai.
Nors jis manė, kad Reinira tinkama sostui.
Kaip sakot, istorijos balsas
būtų jam pasakęs, kaip karalystė būtų reagavus į jos valdžią.
Nežinia, ką jis mąstė paskutinėm akimirkom.
Neabejojat jo ketinimais?
Reiniros šalininkai tikės tuo, ko norės tikėt.
Kaip ir Eigono.
Kils karas, bus daug žūčių.
Nugalėtojas sės į sostą.
Viserio ketinimų svarba mirė su juo.
Taip.
Jau vėlu slapinėt po nepažįstamą pilį
- ir grasint kalaviju. - Tu.
Aš Alisa.
Strong?
Rivers.
Betėvė.
Kai mane pažinsit, suprasit, kad aš ne tokia bloga.
Kas tu? Meisterė?
Iš dalies.
Pakeičiau jį, kai jis paspruko.
Paspruko? Kodėl?
Jis čia neapsiprato.
O jūs apsipratot?
Atpažįstu žmogų, kuriam trūksta miego.
O miego...
Čia nedaug.
Ką žinai apie mano miegą?
Harenholas buvo prakeiktas nuo pirmojo akmens.
Harenas tamsusis iškirto šiam krašte augančius medžius.
O tuose medžiuose nuo seno gyveno dvasios.
Sakoma, kad jų šnabždesiai girdimi iki šiol.
Čia paskalos.
Iš tos medienos pagaminta jūsų lova.
Ar patyrėt ką nors...
Panašaus?
Tu keista moteris.
Aš ne moteris, o pelėda. Užkerėta, paversta žmogum.
Atėjot susipykęs su savo žmona.
Ką?
Atvykot užimt pilį, bet nesiuntėt varnų.
Ketinat viską daryt pats?
- Gal norit įrodyt savo vertę. - Nebandyk mano kantrybės, ragana.
Suprantu, kad tai sunku.
Paklusti tai, kas jus pakeitė kaip įpėdinį.
Negana to, ji moteris.
Mergaitė, kurią supot ant kelių.
Ar jums patinka, kad abejojama jos valdžia?
O jūs čia, turit pilį ir drakoną.
Bandot priviliot armiją.
Išgerkit.
Jums reikia išsimiegot, jei norit įgyt žmonių palankumą.
Valdysiu tol, kol suaugs mano sūnėnas...
Brakenai - kaip varnai.
Jie turi atsakyt už išdavystę pagal žmonių ir dievų įstatymą.
Prieš karalystę.
Kas tu?
Seras Vilemas Blekvudas iš Blekvudų šeimos, Jūsų Malonybe.
Gerai.
Kuo galiu padėt?
Jūs mane iškvietėt, Jūsų Malonybe.
Kaip suprantu, jums reikalinga armija.
O kam šiais laikais ji nereikalinga?
Jūs, Blekvudai, nepraleidžiat progos iškruvint savo kalaviją, ar ne?
Prieš 20 metų mano lordas klaupėsi prieš karalių Viserį
ir pripažino princesę Reinirą jo teisėta įpėdine.
Tai kovojat dėl šios priesaikos,
o ne dėl tūkstančio metų kivirčo su Brakenais?
Aš siekiau karalienės Reiniros rankos.
Prieš jai ištekant už Leinoro.
Man patiko jos dvasia.
Ji drakono kraujo.
Ir tu pasirengęs žygiuot be savo lordo?
Jūsų Malonybe.
Kai jūs su drakonu parodysit Brakenams karalienės teisingumą,
mūsų armija bus jūsų armija.
Mūsų lordai Karūnos žemėj nerimsta.
Jų galvijų bandos neišmaitina
rajų drakonų. Ypač Veigar.
Arba jie suteiks mums ko reikia,
arba pasiimsim jų turtą.
Būtų gerai, nes nebeturim pinigų.
Dėl blokados vis mažėja išteklių.
Kalvių, ginklininkų ir kailiadirbių paklausa
tik paspartino sero Kristono armiją.
Koulas gerai sugalvojo.
Jis patraukė savo pusėn visas armijas, su kuriuom susidūrė. Ir Daskendeilo.
Jie jį vadina karaliaus tarnu.
Eimondas su Veigar taip pat pasirengę. Mes - stiprus priešas.
Man nuobodu.
Jūs visi nuobodūs.
Gal seras Kristonas
galės parūpint daugiau galvijų.
Mums reikia kiekvieno sutaupyto skatiko.
- Ką čia veikiat? - Kur tavo tėvo knygos?
Liepiau jas išnešt.
Nepagalvojai, kad tose knygose - šimtmečių išmintis?
Jūsų Malonybe.
Išnešiau jas. Nesudeginau.
- Kas yra? - Jiems nerūpi mano nuomonė.
- Kam, Eigonai? - Mano tarybai.
Koulas su Eimondu vykdo savo planus neatsižvelgdami į mano mintis.
O kokios tavo mintys?
Aš karalius.
Manai, karūna suteikia išminties?
Tie žmonės prie tarybos stalo
užsitarnavo savo vietą.
Tikėjaus, kad tapęs karalium
gerbsi savo naujas pareigas,
tylėsi ir mokysies iš protingesnių.
Tikėjaus, kad bandysi prilygt savo tėvui.
- Atsargiau. - Arba kas?
Pakarsi mane, kaip pakorei žiurkių gaudytojus?
Ar ištremsi, kaip savo padėjėją?
Kai tavo tėvas sirgo, valdžiau visą kraštą.
Otas Haitaueris buvo sumaniausias padėjėjas.
Tau reiktų klausyt mūsų ir tarybos nuomonės.
Nenumanai, ką paaukojom, kad sėstum į savo sostą.
Ką?
Ką turėčiau daryt, mama?
Tą, ko mums reikia.
Nieko.
Stokitės!
Į Rukrestą!
Į mūšį!
Dabar šviesu.
Turim laukt čia ir ruoštis apgulčiai naktį.
Pulsim dieną. Jie to nesitikės.
Nesitikės, nes tai beprotybė, po galais.
Pamiršai susidūrimą pakeliui į Rosbį?
Nepamiršau.
Drakono uola ir drakonai - už įlankos.
Kas? Įgriso gyvent?
Bijai, sere?
Blogiau. Aš mąstau.
Pulsim.
Pirmyn!
Kitos išeities nėra. Turim siųst drakoną.
Kur?
Padėt jūsų tarnams, kurie kovoja be jūsų.
Jūsų Malonybe.
Koulo armija vis auga.
Jis užverbavo Rosbius ir Stoukvortus.
Sustiprėjęs puolė Daskendeilą.
Daskendeilą?
Miestas įveiktas.
Dauguma Darklino žmonių stojo Eigono pusėj. Kiti buvo nužudyti.
O kaip mano tėvas?
Jis laikėsi priesaikos.
Koulas nukirto jam galvą.
Kur buvai pastaruoju metu? Dingai netarus nė žodžio.
Atsiprašau, kad dingau nieko nesakius.
Bet tai buvo būtina.
Buvau Karaliaus uoste.
- Ką ten veikei? - Tariaus su karaliene Alisenta dėl taikos.
- Matei Alisentą? - Taip.
Galėjai būt pagrobta, nužudyta!
Iš tėvo paveldėjau 80 metų taikos.
Prieš nutraukdama taiką norėjau įsitikint, kad nėra kito kelio.
Ir įsitikinau.
Lieka vienintelė išeitis.
Arba gausiu sostą, arba žūsiu.
Mes pasirengę.
Koulo pergalės jį paskatino. Jis žygiuoja į Rukrestą.
Jo armija buvo už kelių valandų kelio, kai lordas Stontonas paleido varnus.
Į Ruksrestą? Po Daskendeilo? Tai nedidelė pakrantės pilis.
Lordas Stontonas - šios tarybos narys.
Jo pilis maža, pažeidžiama. Ji lengvas taikinys.
Koulas žino, kad neturim armijos žemyne.
- Jis įžūlus. - Jis meta mums iššūkį.
Turim siųst drakoną.
Kai kurie mano atsargumą laiko silpnumu.
Jie daro klaidą.
- Aš vyksiu. - Karaliene.
- Negalima. - Nenoriu netekt drakonų
ir slėptis savo pily.
Mūsų sąjungininkai kelia tavo vėliavas, mama.
Taip.
- Jei žūsi, viskas žlugs. Siųsk mane. - Ne.
Sudeginsiu Koulo armiją ir atsitrauksiu. Karaliaus uostas net nesupras.
Tau trūksta patirties.
Siųskit mane, Jūsų Malonybe.
Melisa - didžiausia drakonė, ji pratus prie mūšių.
Aš stosiu prieš Koulą.
Noriu už tave kovot. Dėl tavo ir mano sosto.
Turiu tau kai ką pasakyt.
Turėjau tą pasakyt,
kai tapai sosto įpėdiniu.
Tai paslaptis, kurią man atskleidė Viseris, kai paliko man sostą.
Ji perduodama visiems įpėdiniams,
nuo Eigono Užkariautojo laikų.
Nesakiau tau, nes abejojau, ar pati tuo tikiu.
Targarienas, sėdintis Geležiniam soste,
yra ne tik karalius ar karalienė.
Tai sergėtojas.
Vėl skrisim į mūšį, senute.
Jis turi valdyt Septynias Karalystes, stiprint jas.
Ir suvienyt jas prieš bendrą priešą.
Pasiruošt!
Viseris mane pasirinko savo įpėdine.
Jis to norėjo visą gyvenimą.
Mano tėvas manė, kad tik aš galiu tapt ta gynėja.
Jų bent 14 000 - 15 000, milorde.
Bet norėdama suvienyt karalystę, turėjau siųst drakonus į karą.
Tokias baisybes dariau ne tik dėl karūnos.
Todėl tikiu tuo, ką Viseris man sakė, kai paliko man savo sostą.
Džaheris tą patį sakė jam.
O aš pasakysiu tau.
Ką?
Tai Eigono Užkariautojo sapnas.
Jis jį vadino Ledo ir ugnies giesme.
Šaut!
Kiti!
Šaut!
Kiti! Šaut!
Stumkit!
- Drakonas! - Drakonas!
Drakonas!
Eik į Septynis pragarus, Koulai!
Reikėjo visiems pranešt, kad mes artėjam.
Liepk Darklino kariams judėt pirmyn. Turim nukreipt drakono dėmesį.
- Ženklą. - Kokį ženklą?
Viskas pagal planą.
Kvailys.
Palauk, Veigar.
Dar ne.
Pirmyn, Spinduly! Greičiau!
- Drakonas! - Drakonas!
Kieno tas drakonas?
Jo Malonybės, karaliaus.
Čia tavo slaptas planas, Koulai?
Kada pats karalius lauktų pasaloj ar net žūtų?
Ne! Daugiau strėlių!
Strėles!
Targarienų šeimos vyrai! Prie jūsų prisijungė karalius!
Būkit narsūs!
Elkitės protingai!
Septynetas mus laimina ir saugo, nes vykdom dievų valią!
Už vienintelį tikrą karalių Eigoną! Pirmyn!
Kur tu, Eimondai?
Pulk, Melisa.
Ten dar vienas!
Leiskit strėles į Rosbio vyrus! Neduokit jiems nė centimetro!
Verčiau slėpkitės, milorde.
Ačiū dievams!
Ne! Ne!
Jūsų Malonybe!
Pulk, Melisa.
Stot už manęs!
Braunamės!
Karalius krito. Turim jį rast.
Eimondai!
Kur Jo Malonybė?
Vertė: Lukas Vilkoncius