Datoria înseamnă jertfă.
Pune în umbră totul.
Până și sângele.
Toți oamenii de onoare trebuie să-i plătească prețul.
Nordul are o datorie mare față de Cele Șapte Regate,
mai veche decât orice legământ.
Din vremurile Primilor Oameni,
am slujit drept strajă în fața frigului și a beznei.
Grație tradiției îndelungate,
forța Gărzii de Noapte a fost dată de bărbați osândiți
al căror unic bun de preț era viața.
Dar strămoșul meu, Torrhen Stark,
a inițiat tradiția unei jertfe la începutul fiecărei ierni.
Unul din zece bărbați din neamul nostru era ales spre a întări Garda.
Aceasta nu este o condamnare,
ci o onoare.
O datorie primită cu brațele deschise de toți slujitorii Nordului.
Chiar și de neamul meu.
Nordul trebuie să fie pregătit.
Vine iarna.
Vine?
Atunci ce curge din văzduh și-mi înfioară oasele?
E doar o ninsoare târzie de vară, Alteță.
Iarna, acoperă cât vezi cu ochii.
Căldura va fi dată uitării cu totul.
Mă bucură gândul că, acum un veac,
strămoșii noștri au tratat chiar aici.
Cuceritorul și Regele Nordului.
Măcar prințul are suficientă milă să nu mă amenințe cu dragonul său.
Alteță...
Marele Torrhen Stark mai curând ar fi murit decât să plece capul.
Dacă nu credea că Cuceritorul ar fi putut unifica Cele Șapte Regate.
- Aici vă dau dreptate. - Unitatea este acum amenințată.
Tărâmul se va destrăma curând,
dacă jurămintele făcute regelui Viserys și moștenitorului de drept vor fi uitate.
Neamul Stark nu își uită jurămintele, Alteță.
Dar mărturisesc că în mine se dă mereu o luptă între Nord și Sud.
Iarna, datoria mea față de Zid atârnă și mai greu
decât cea față de Debarcaderul Regelui.
Oamenii îmi sunt de trebuință aici.
Cât timp ai tăi luptă cu sălbaticii și vremea,
neamul Hightower uneltește să uzurpe tronul.
Ca să-și apere dreptul la tron
și să mențină unitatea regatului, mama are nevoie de armată. Vine războiul.
Va cuprinde tot tărâmul.
Nu-l putem purta fără sprijinul Nordului.
Tata i-a adus pe regele Jaehaerys și pe regina Alysanne să vadă Zidul.
Chiar din acest punct de observație,
Alteța Sa a privit cum dragonii lor,
cea mai mare putere din lume, au refuzat să-l treacă.
Credeți că strămoșii mei au construit un zid de gheață de 200 de metri
ca să-i ferească de zăpadă și sălbatici?
Ce ține la distanță?
Moartea.
Am mii de bărbi-cărunte care au văzut deja prea multe ierni.
Sunt căliți.
Adică bătrâni.
Îi pot pregăti să lupte de îndată.
Dacă bătrânii pot lupta, regina îi va primi.
Vor lupta cu înverșunare.
Așa cum luptă Nordul.
A sosit un corb. Vești importante de pe Piatra Dragonului.
Gevi, Meleys.
Încalecă din nou!
Plecăm.
Zbor de una singură, la nesfârșit, peste 150 de kilometri de mare,
ca să mențin blocada.
Meleys are nevoie de mâncare și odihnă. La fel și eu.
- Mergem în Debarcaderul Regelui. - Cu ce scop?
Să o ucidem pe Vhagar.
Nu pot înfrunta jigodia bătrână singur.
Dar, cu ambii dragoni, îi putem ucide pe Vhagar și pe călărețul ei.
Un fiu pentru un fiu.
- Așa a poruncit regina? - Regina nu e aici.
În loc să plec capete la Harrenhal,
trebuie să rămân aici și să-i port războiul.
Sau poate, mai simplu, să aștepți să se întoarcă.
E plecată de zile bune. De prea mult timp. E vulnerabilă.
Suferă.
Mama jelește, iar regina își neglijează îndatoririle.
Un corb mi-a adus vestea morții Laenei.
Săptămâni la rând m-am frământat,
refuzând să dau crezare veștii.
Abia odată ce am văzut rămășițele fiicei mele
am putut să o jelesc.
Rhaenyra a aflat de la un corb că fiul ei e mort.
- Trebuie să se încredințeze. - A fost nesăbuită plecând singură.
- Dacă o găsește Aemond? - Lui i-aș plânge de milă, nu ei.
Regina s-a retras cu înțelepciune.
Nu a dat curs pornirii răzbunătoare, cum ar fi dat alții.
Dacă ai fi acționat când ai avut ocazia,
neamul lui Aegon ar fi pierit,
iar Luke ar fi în viață.
Zboară cu mine!
E o poruncă.
Ar fi, dacă ai fi regele.
- Alteță... - Alteță...
Alteță...
E o minune că s-a întors din Insulele Stepstones.
Cu chiu, cu vai, am reușit.
Am mai trimis șapte corăbii în larg azi, spre a întări blocada.
Defileul e mare și nu avem destule vase
pentru atâta amar de apă.
Trebuie să ies și eu în larg, să conduc oamenii.
Va mai dura câteva săptămâni, cred.
Dar voi vorbi cu fratele meu,
să vedem ce întăriri ne pot oferi meșterii.
Fierarul a adus ăsta mai devreme.
Alteță?
Îl făcusem special pentru prințul Lucerys.
Moartea urmașului Alteței Sale m-a îndurerat profund.
O trădare rușinoasă.
Scuzați-mă, Alteță.
Dacă îmi îngăduiți. Am multă treabă.
Aud că tu mi-ai scos trupul din apă.
Mi-am făcut doar datoria.
Îți rămân îndatorat, Alyn.
- Atenție! - Haideți, sus!
- Pe poziții! - La posturile voastre!
Fiți cu băgare de seamă!
- Dragon! - Dragon!
- Armați scorpionul! - Armați scorpionul!
Se apropie dinspre sud-est!
Mutați scorpionul!
- Scorpionul e pregătit! - Așteptați!
Așteptați!
Jos armele! E Vhagar.
- Jos armele! - Pe loc repaus!
Unde e Jaehaerys?
Își face lecțiile.
Unde, mai exact?
Ce treabă ai cu el?
Îl duc la consiliul mic.
Va fi rege cândva. Trebuie format.
Și dacă nu vrea să fie rege?
- Unde e? - În bibliotecă.
Nu-i întrerupe obiceiul.
Mi-e frică.
Să nu-ți fie.
Vhagar apără cetatea, ar fi nesăbuiți să vină.
Nu de dragoni.
De șobolani.
Regina e o enigmă veșnică.
Nu-i așa?
Simt o adiere rece.
Vara chiar a luat sfârșit.
Suntem așteptați la consiliul mic, Alteță.
Nu putem...
din nou.
Da, Alteță.
Dacă se poate...
- Alteță! - Ziua bună!
Jaehaerys trebuie să învețe treburile curții dacă va fi rege. Hopa sus!
Ziua bună, lorzii mei!
Mamă...
Care sunt veștile?
Scrisorile noastre către Vale și Nord rămân fără răspuns.
Scârbele!
Ținuturile Furtunii ne vor aparține
după legământul de căsătorie dintre Aemond și Floris Baratheon.
Mă aștept să ne jure credință.
Fratele meu adună forțele de la Apus
la Dintele de Aur, dar noi...
Mulțumesc, Alteță. Mi-e de mare folos.
Nepotul meu, lordul Ormund, își adună forțele să pornească din Orașul Vechi.
Se așteaptă să înainteze iute și fără piedici,
până vor ajunge în Ținuturile Riverane.
Rhaenyra a răspuns la scrisorile mele?
- Scuze pentru fiul mort? - Nu, Alteță.
Și, dată fiind blocada din Defileu,
trebuie să presupunem că prințesa a respins termenii propuși.
Și că războiul este acum de neevitat.
Poate că, dacă ni s-ar alătura și Alteța Sa...
Ajunge!
...în speranța negocierii unor noi termeni.
Dă-i drumul odată! Mă ajută cineva, vă rog?
Te deranjează moștenitorul tronului, Tyland?
Nu. Nu, nicidecum, Alteță.
Cred că vrea o plimbare.
- Alteță... - O plimbare?
O plimbare cu căluțul.
N-ar fi distractiv, Jaehaerys?
Vrei să ne călărești trezorierul?
Alteță!
Avem de discutat chestiuni importante.
În ciuda întreruperilor lui Tyland.
Prea bine.
Nu avem timp de distracții, Tyland.
Alteță...
Poți pleca, Jaehaerys. Fuguța!
Unde rămăseserăm?
Blocada Rhaenyrei a pus presiune pe Debarcaderul Regelui,
iar presiunea va spori cu repeziciune.
Trebuia să o fi omorât când am avut ocazia.
Din nefericire, am ratat șansa unui atac-surpriză
și posibilitatea de a pune capăt rapid conflictului.
Trebuie să acționăm în condițiile actuale.
Pentru a sparge blocada Șarpelui Mării,
va trebui să consolidăm flotele Lannister și Hightower.
Avem nevoie de un nou maestru al corăbiilor.
I-am putea oferi titlul tânărului lord Dalton Greyjoy.
- Aemond! Ce cauți tu aici? - Am fost chemat de rege.
Nu ai un loc în acest consiliu.
Aemond e cea mai apropiată rudă și cel mai bun luptător. E binevenit.
Drumul spre Debarcaderul Regelui trece prin Ținuturile Riverane.
Trebuie să ne stabilim un avanpost acolo, la Harrenhal.
Dacă lorzii de acolo nu-mi jură credință,
vor avea parte și de Vhagar, și de Sunfyre.
Și putem pârjoli blocada.
Și Rhaenyra are dragoni.
- Ai mei sunt mai mari. - Dacă îi lăsăm liberi,
nu îi vom mai putea retrage. E nevoie de prudență.
Dacă grăsanul și boșorogul de Tully nu pleacă capul, va rămâne fără el.
Să zburăm la Riverrun!
Alteță, sunteți regele. Nu vă puneți în primejdie.
E nevoie de Vhagar aici,
ca Rhaenyra să nu atace, drept răzbunare pentru moartea fiului ei.
S-au înfăptuit mai multe greșeli după moartea regelui Viserys.
Să nu le agravăm.
V-ați dovedit deja forța, Alteță.
Acum trebuie să dăm dovadă de răbdare și stăpânire de sine.
Trimit corbi la fiecare oră.
Cu timpul, tot mai multe case vă vor jura credință.
Istoria și cutuma vor fi de partea Alteței Sale.
- Bună dimineața, Alteță. - Bună dimineața, lord Larys.
Venisem să stăm de vorbă înainte de reunirea consiliului mic,
dar slujnica mi-a spus că sunteți indispusă.
Despre ce dorești să vorbim?
Am încheiat discuțiile cu toți slujitorii curții.
Mi-au oferit amănunte interesante,
dar sunt încredințat că i-am descoperit pe cei care ne-au trădat.
Și care le-a fost soarta?
Nu mai respiră același aer ca noi.
V-am ales cu mâna mea noii slujitori.
Dă-mi aia!
Alteță?
Plecați!
Lăsați-mă singură!
E o aripă de dragon!
E o aripă.
Dragon!
Preamărit fie regele Aegon!
Aegon Mărinimosul, al doilea pe numele său,
regele Andalilor, al Rhoynarilor și al Primilor Oameni,
Lord al Celor Șapte Regate și Protector al Domeniului.
Preamărit fie regele Aegon!
Mărinimosul?
Alteță...
Să auzim prima plângere, lord Mână.
Bună dimineața, Alteță.
E în regulă. Nu ai de ce să te temi.
Cum te numești?
Jerard, Alteță.
Bună dimineața, Jerard.
Cum îți poate fi de folos regele?
E vorba de turma mea.
A zecea parte din ea mi-a fost luată de...
Coroană în pragul iernii.
- Dacă apucam a rândui... - Trebuie înapoiată.
Alteță?
Ai nevoie de capre iarna, nu?
- Oi, Alteță. - Oi, și mai bine.
Îți voi reîntregi turma de oi.
Am informat deja toate ținuturile Coroanei
că o zeciuială din șeptel va fi necesară pentru hrana dragonilor,
pentru activitatea lor mai intensă și eventualele lupte.
Da. Ai dreptate.
Măcar lui să-i înapoiem oile? A bătut atâta drum.
Alteță, dacă înapoiați oile unui cioban,
curând îi veți găsi pe toți în fața tronului, cu aceeași plângere.
Nu vor afla.
Alteță, atunci când regele vorbește,
cu toții îi aud glasul.
După mai multă chibzuință,
am hotărât că nu îți pot înapoia oile.
În caz de război, dragonii mei au nevoie de hrană.
- Să vină următorul. - Dar...
Sărurile se împuținează mereu la sosirea iernii, Alteță.
Corăbiile din Essos ne aduc proviziile.
Dar acum, din pricina blocadei și sub amenințarea războiului...
Blocada aceea a trădătorilor nu va dăinui. Vhagar o va pârjoli curând.
Să vină următorul!
Mă numesc Hugh, Alteță.
Fierarii vă sprijină cu mândrie împotriva Rhaenyrei.
- Dar? - Dar...
prețul fierului a crescut.
Un scorpion e făurit în câteva săptămâni.
Pe scurt, o ducem greu.
Dacă am fi plătiți de Coroană înainte să ne începem lucrul,
ne-ar ușura cu mult povara.
Nu doar mie, ci tuturor fierarilor care vă slujesc.
Veți fi plătiți, și încă generos.
Oastea mea nu poate birui fără armele voastre.
Făuriți-le și de acum înainte.
Izbânda noastră atârnă de strădaniile oamenilor de rând.
Vă port adâncă recunoștință, Alteță.
Să auzim următoarea plângere.
Alteță, m-am bucurat să vă văd pe Tronul de Fier.
Eram flăcău când l-a cinstit Jaehaerys,
dar mi-ați amintit de Domnia Sa.
Sunteți tare iscusit cu oamenii de rând, asemenea tatălui Domniei Voastre.
Mulțumesc, lord Larys.
Am putea vorbi între patru ochi?
Mâna Regelui e obișnuit să dețină mereu frâiele.
Și pe Viserys l-a ținut sub control.
Se știa prea bine că Viserys e maleabil.
Mi-e cunoscut.
Mă gândeam, întrucât ne găsim la un pas de război,
că ați dori să fiți văzut altfel.
Cum?
Otto Hightower...
a fost Mâna tatălui Domniei Voastre.
Fiica mea...
Am cerut o întrevedere acum câteva ore.
Am avut nenumărate plângeri de ascultat.
Uneori mă întreb...
Oare urmărim același țel?
Mărturisesc că în unele zile am și eu îndoielile mele.
Ți-l împărtășesc pe al meu.
- Izbânda. - Și ce înseamnă izbânda pentru tine?
Rhaenyra să ne jure credință,
iar Aegon să fie rege pe timp de pace.
Cum și-a dorit Viserys.
Dacă așa vezi izbânda, suntem gând la gând.
- Atunci fii aliatul meu! - Sunt.
Un aliat nu mi-ar slăbi mereu autoritatea la masa bărbaților.
- Stau acolo și îți simt furia. - Frustrarea.
Zilele critice de după moartea lui Viserys nu au decurs cum plănuisem.
Nu e vina mea.
Fiii mei te văd ca pe un model de urmat. Ai fost Mână pentru trei regi.
Aegon e dornic să arate ce poate, iar Aemond...
Aemond e furios.
Fiul Rhaenyrei l-a lăsat fără un ochi și nu a fost pedepsit.
- Fapta lui, oricât de cumplită... - Un capriciu al tinereții.
Așa nădăjduiesc și eu.
Aemond a greșit.
Dar este nespus de loial. Își dorește să ne intre în voie.
Iar Aegon încă îmi dă ascultare. Cel puțin între patru ochi.
Dar, dacă îmi înăbuși glasul, băieții îl vor nesocoti.
Nu mi-am dat seama.
Trebuie să fim cu ochii pe Aegon cât timp domnia e o noutate.
Odată ce se satură, ne putem îndrepta spre izbândă.
O strategie chibzuită, fiica mea.
Dar trebuie să accepți faptul că izbânda presupune acum violență.
Știu prea bine.
Dar ea nu trebuie să fie neîntemeiată.
Nu.
Pregătiți-vă să urcați la bord!
Fiți gata, oameni buni!
La porunca lordului Corlys Velaryon!
Căutați pasageri clandestini în cală!
Hei! Tu, de-acolo! Ce sunt astea?
Tu.
Data trecută când ne-am întâlnit, erați doi.
Viermele Alb.
Credeai că mă voi ofili în lipsa ta?
Nu credeam că vei ajunge trădătoare.
Sunt tertipuri nobile. Eu sunt femeie de rând.
De când îi vinzi secrete lui Otto Hightower?
De când îmi dă aur pentru ele.
Cine te-a alungat din Debarcaderul Regelui în halul ăsta?
Tu l-ai urcat pe Aegon pe tron.
A fost urzeala neamului Hightower.
Doar am știut intențiile lui Aegon și am tras foloase.
Dar l-ai salvat.
S-ar fi întors oricum acasă după aur și odihnă,
ca întotdeauna. Eu doar am...
- Doar am grăbit lucrurile. - Lucruri care s-au sfârșit
cu uzurparea tronului reginei și uciderea fiului ei.
Mă învinovățești fiindcă dușmanii tăi adevărați sunt de neatins.
Am încheiat târgul cu Mâna doar pentru aur.
Nu îi sunt credincioasă.
Cu siguranță nu acum.
Otto Hightower a fost pentru mine ce sunt eu pentru nobili.
Un nimic de lepădat.
- Ce mai știi despre planurile sale? - Mai nimic.
Nu dețin nimic de preț pentru tine, Daemon.
Duceți-o în temniță.
Să fie tratată ca trădătoare a Coroanei.
Iertare, Alteță, dar doamna grăiește adevărul.
- Nu a fost omul neamului Hightower. - Ce-ți pasă ție?
Ține de onoare.
Onoarea te-a ținut în loc,
cât timp neamul Hightower uzurpa tronul?
Pe tine și pe geamănul tău trădător?
Nu, Alteță.
Mi-e rușine.
De aceea am părăsit Garda Regelui și pe fratele meu și am venit aici.
Nu-mi pasă.
L-ai avut pe Aegon în mână. Trebuia să-l fi ucis.
Eu și Arryk am intrat în Garda Regelui la opt și zece ani.
Și am depus același jurământ.
Să apărăm membrii familiei regale.
Ce era să facem când au început să se războiască?
Regina Rhaenyra Targaryen, Prima pe numele său, regina Andalilor,
a Rhoynarilor și a Primilor Oameni,
Lady a Celor Șapte Regate și Protectoare a Domeniului.
Ai găsit ce aveai nevoie?
Consiliul așteaptă porunca reginei.
La porunca ta, voi zbura la Harrenhal și voi controla Ținuturile Riverane.
Alteță, blocada soțului meu dă roade în Defileu.
Curând, oamenii și mărfurile nu vor mai ajunge în Debarcaderul Regelui.
Îl vreau pe Aemond Targaryen.
În toți anii de răspândit bârfe,
neîndoielnic ai adunat iscoade în Fortăreața Roșie.
Slujitori care știu tot ce mișcă.
Uneltește cu altcineva, Daemon.
Nu-ți mai sunt roabă, ca odinioară.
Atunci, să facem un târg.
Informații în schimbul libertății tale.
Alteță...
Lady Jeyne Arryn v-a jurat credință
în schimbul unui dragon care să păzească Valea.
Iar lordul Cregan Stark...
ne-a făgăduit 2.000 de oameni.
Alyrie Florent.
Viserys Targaryen.
Lucerys Velaryon.
Un tribut.
Lordul comandant?
Niciodată nu lipsesc mult.
Aud că nu ai la suflet neamul Hightower.
La dracu’ cu neamul lor!
Nu vă opriți.
Nu stârniți scandal.
Viermele Alb a spus că prinzi șobolani pentru Aegon.
Pesemne ești ocupat.
Castelul colcăie acum de ei.
Am auzit că Viermele Alb a murit.
Stafia ei mi-a spus că-ți plac jocurile. Arenele de luptă?
Câini.
Și zaruri.
Cât de îndatorat ești?
Mi s-a mai spus și că ai cunoaște bine Fortăreața Roșie.
Tunelurile lui Maegor.
Un mare cuib de șobolani.
Le știu mai bine decât îmi știu scula.
El e prietenul meu.
Astă-seară, va fi prietenul tău.
Găsește-l pe prințul Aemond Targaryen și ucide-l.
Are părul argintiu și un ochi.
E destul de ușor de găsit.
Dar înțeleg că e priceput în luptă.
Fii cu băgare de seamă.
Aici ai jumătate. Primești restul după ce îl omori.
Bine.
Și dacă nu reușim să-l găsim?
Am irosit zile importante în războiul corbilor și penelor.
Vorbele sunt ca vântul.
Tu ar trebui să conduci avangarda,
iar eu ar trebui să vă apăr cu Vhagar.
Niciun castel nu ar cuteza să jure credință Rhaenyrei.
Am supune toate ținuturile Coroanei în câteva săptămâni.
I-am putea cere regelui,
fără știrea nimănui, să ne trimită.
Rosby și Stokeworth,
două castele mici la umbra Debarcaderului Regelui.
- Nu ne-ar vrea drept dușmani. - Le-am putea lua oamenii.
Oastea noastră ar spori pe măsură ce am înainta.
E o strategie înțeleaptă.
Dar e în zadar.
Fratele meu e ostaticul mamei și al bunicului.
Îi spun că războiul dragonilor poate fi evitat.
Nu poate fi ocolit. Neîndoielnic își dau seama.
Otto se teme să tulbure rânduiala.
Iar Alicent e pur și simplu...
furioasă.
- Furioasă? - Mă socotește vinovat pentru război.
După ce a uneltit cu consiliul tatei să-i uzurpe tronul.
Alteța Sa are două fețe.
Are suflet blajin.
Iar Rhaenyra e un păianjen viclean.
Demult, a ademenit-o pe Alicent în pânza ei.
A otrăvit-o.
Nu e vina mamei tale.
Îi poartă dragoste dușmanului.
E o nesăbuită.
Lord Mână...
Întoarce-te la postul tău, lord comandant. Am o vorbă cu prințul.
Mi-aș face griji, nepoate,
dacă s-ar urzi planuri fără știrea regelui tău și a Mâinii sale.
Înțeleg că ești dornic de acțiune, cândva am fost și eu tânăr.
Vreau doar să-mi slujesc regele și casa.
Tu și Vhagar
sunteți cea mai mare putere din regat.
Dacă nu era limpede înainte, cu siguranță e acum.
Dar aici sunt multe lucruri în joc.
Iar pe unele dintre ele nu le vezi încă.
Îți promit, Aemond, că vei avea parte de răzbunarea dorită,
dar trebuie să-ți ții pornirile în frâu.
Știm amândoi că fratele tău nu poate.
Așa.
Ține asta!
Adu câinele!
Trebuie să fiu un simbol al nobilimii și al oamenilor de rând.
- Așteaptă! - Ai putea fi Aegon Puternicul.
- Așa-și spune nepotul meu. - Ce preferă Domnia Voastră?
- Să fie iubit sau temut? - E regele.
Și una, și alta.
Mama și bunicul îmi poartă de grijă ca unui boboc de rață neputincios.
Dar ești regele. Cui îi pasă de părerea lor?
Măcar fratele meu își știe locul. E credincios ca un câine.
Îi pot asmuți pe el și dragonul lui asupra dușmanilor după bunul-plac.
- Privirea în pământ! - Caut un stil care să arate putere
și să impună respect.
- Nimeni nu știe ce înseamnă „mărinimos”. - Atunci ai putea fi Aegon Generosul.
- Supușii ar fi fermecați. - Îmi place.
- Mai e vin tare? - Aegon Inimă-de-dragon.
Mai bine.
- Aegon Sculă-de-dragon. - Da!
Da! Fiara de neîmblânzit!
- Cum ajungem sus? - Familia regală are odăile acolo.
- Da. - Păi, e interzis să urci acolo.
Sunt alții care prind șobolani sus.
Dacă vrem să omorâm un prinț, unde crezi că o să-l găsim?
Eu te-am băgat în castel.
Credeam că restul e treaba ta.
Aș putea să-ți iau zilele aici și să iau eu restul aurului.
Știu un drum până sus.
Doar că nu știu să mă descurc pe-acolo.
Arată-mi!
Cară-te naibii!
Pe-aici!
Familia regală locuiește aici.
Nu-i nimeni aici.
Să căutăm în continuare!
Ți-am spus că n-am ce căuta aici, sus!
N-ai auzit ce-a zis prințul?
Fără capul băiatului, nu primim aurul.
Pune o capcană!
Așa, de formă.
Eu caut în odaia alăturată.
Pentru șobolani.
Nu te mișca!
Ea cine dracu’ mai e?
E regina.
A spus „fiu pentru fiu”.
Ți se pare că arată a fiu?
Acolo.
Trebuie să-i luăm capul și să fugim.
Amândoi arată la fel.
- Care-o fi băiatul? - Ăla, poate.
- Nu... - Vezi dacă are cocoșel.
Mama știe.
Dacă nu faci tot ce-ți cer, vă tai pe toți.
Care?
Am un colier.
E de mare preț.
Nu-i un fiu.
Stai!
E celălalt. Doar nu ni-l trădează așa ușor pe moștenitorul regelui.
Ba nu.
Spune adevărul.
Ține-l bine!
Nu...
Helaena!
Ce s-a întâmplat?
Au omorât băiatul.
Traducerea: Lucia-Elena Popovici