CASA DRAGONULUI
Aeron Bracken, cel mai slab călăreț, dar primul care va fi uns cavaler.
Oi fi iscusit cu spada.
Măcar s-o ridici poți?
Destul cât să ucid un Blackwood.
Bracken!
Puneți la loc pietrele de hotar!
Nu le-am mișcat din loc.
S-or fi mișcat singure, zici?
S-au rostogolit ca vitele Bracken să se îndestuleze cu iarba Blackwood?
- Curtea din Riverrun a decis... - Dă-o naibii!
Și du-te naibii și tu! Ăsta e pământul nostru.
Ba e pământ Bracken.
- Ucigaș de prunci. - Ce-ai zis?
Regina voastră închipuită, Rhaenyra, și-a ucis ruda.
Unchiul tău i-a jurat credință lui Aegon, nu?
Ei bine, dă-mi voie să-ți spun un lucru.
Aegon Targaryen nu e un rege adevărat.
Cum nici tu nu ești un cavaler adevărat.
Amândoi sunteți niște lași,
două păsărici!
N-ai cuteza.
E un mișel de cea mai joasă speță. Pângărește mormântul fratelui său.
Doar și-a respectat jurământul, nu îi găsesc nicio vină.
Dar celor care l-au trimis aici?
Otto Hightower nu ar fi îngăduit în veci una ca asta.
Pesemne a cântărit mai mult năvălnicia.
Tinerii preiau necumpătat frâiele.
Vor să pedepsească, să răzbune.
Curând nici nu-și vor mai aminti
de la ce s-a iscat războiul din capul locului.
Ba e ușor. Mi-au uzurpat tronul.
E unul dintre răspunsuri.
Sau a pornit odată cu decapitarea copilului?
Ori când Aemond l-a ucis pe Luke?
Sau când Luke l-a lăsat pe Aemond fără un ochi?
Ne clătinăm în punctul în care nici nu va mai conta.
Când dorința de a ucide și pârjoli pune stăpânire și rațiunea este dată uitării.
Ar mai putea exista o cale.
Alicent Hightower.
La ultima întâlnire, Alicent a spus că voi fi o regină vrednică.
Ai văzut cele întâmplate de atunci.
A venit la mine după moartea tatălui tău.
Știe că vine războiul.
Și că va fi neasemuit de sălbatic.
Nu există război mai urât de zei decât cel din sânul aceluiași neam.
Și nici război mai sângeros decât acela dintre dragoni.
Nu cred că asta își dorește.
A trimis un corb.
Nu vreau să-i citesc scrisoarea. Ce a făcut...
Nu ea, ci bărbații din jur, care vor vărsare de sânge.
Ea a îngăduit-o.
Cum și tu ai îngăduit uciderea unui băiețel în pat?
Alicent e în Debarcaderul Regelui. Fiul ei stă pe tronul meu.
Nu mai rămâne nimic de spus.
E totul bine, lord Mână?
Știți... vă așteaptă.
Milord...
...deși înțeleg că sosesc vești...
Bună dimineața, Alteță. Milorzi...
Iertați-mi întârzierea.
Treburi importante, neîndoielnic.
Ați uns cavaleri noi în Garda Regelui, Alteță.
- În locul celor pierduți. - Ultimul în mod inutil.
Ser Arryk a primit sarcina însemnată de a curma viața Rhaenyrei.
Nu a dus-o la bun sfârșit.
- Fiindcă planul a fost pripit. - Posibil, Alteță.
Dar nu ne putem ascunde toți în castele, așteptând războiul.
După cum va veni negreșit.
După cum a venit deja.
Casa Bracken a atacat de capul ei casa Blackwood,
care i-a jurat credință pretendentei la tron.
Lordul Samwell Blackwood a fost răpus.
Bun. Prima victimă în numele nostru.
Ambele tabere au suferit pierderi însemnate, Alteță.
Nu sunt încredințat că o putem declara o izbândă.
Blackwood și Bracken sunt învrăjbiți de veacuri.
Pentru ei, este doar un pretext
să-și reverse vechea ranchiună, nu e un război adevărat.
Spuneți-i oricum poftiți.
Eu voi spune că e război.
Ca și Piatra Dragonului.
Întrebarea este: ce vom face în această privință?
Îi trimitem un corb lordului Tully.
Aceste case îi sunt supuse, nu-i așa?
Să le țină în frâu.
Grover Tully e un neghiob neputincios și bătrân, nici scula nu și-o controlează.
Iertare, Alteță.
Ai sugestii mai bune, lord Jasper?
Unchiul Ormund pornește din Orașul Vechi în fruntea unei oști numeroase, Alteță.
Iar dragonul lui Daeron va putea lupta curând.
- Cereți-le să supună Ținuturile Riverane. - Vor ajunge în luni bune.
Fratele meu, Jason, adună o oaste la Casterly Rock.
În câteva săptămâni, va putea hărțui casa Blackwood dinspre apus.
Nu ar fi bine să unim aceste oști și să atacăm concertat?
Strălucita minte militară din Citadelă!
Amintește-mi, ce verigă din lanț reprezintă arta războiului?
Consiliul trebuie să redescopere disciplina ca să fie de folos.
Ținuturile Riverane sunt esențiale.
Harrenhal e vital pentru Ținuturile Riverane.
Voi porni cu oastea adunată aici.
Bărbați instruiți de mine.
O oaste îndeajuns de numeroasă se adună în timp.
Iuțeala e aliata mea.
Voi atrage de partea noastră casele care i-au jurat credință Rhaenyrei.
Oștenii lor ni se vor alătura, apoi vom porni spre apus,
unde voi atrage casa Bracken, voi supune Ținuturile Riverane
și voi subjuga Harrenhal.
E pripit să pleci cu așa de puțini oameni.
Ați putea fi nimiciți la prima fortăreață.
- Un plan îndrăzneț. - Zeii țin partea celor îndrăzneți.
Nu și lui ser Arryk.
Ce părere aveți, Alteță?
Îi vei lua pe Aemond și pe Vhagar?
Vhagar va rămâne aici.
Să apere cetatea.
Bun. Atunci, să pornim la război!
- Vin și eu, cu Sunfyre. - Aegon!
- Alteță! - Să ai dragon.
Nu vreau să atrag atenția.
Și ce vei face dacă vei întâlni un dragon sau mai mulți ai Rhaenyrei?
Va vrea răzbunare pentru Arryk.
Având și noi dragon, riscul să-i întâlnim va spori.
Tocmai de aceea trebuie să rămâi aici, frate.
E un gând curajos, dar nu putem risca să te prăpădești.
Sunt la fel de fioros ca toți.
Aud că te-ai întors de la corabie ca să ne previi.
La început, nu mi s-a dat crezare.
Mi-ai salvat viața.
Cât valorează zilele astea viața unei regine?
Vrei o răsplată.
Cred că și regina vrea să mă răsplătească.
- Ce preț ai cere? - Un loc la curtea reginei.
Ziceai că dorința ta arzătoare e să părăsești Westeros.
Și mi-ați dat drumul.
Mi-ați arătat bunăvoință, deși nu erați nevoită.
Rareori sunt surprinsă.
Faptele bune se răsplătesc.
Cunosc dedesubturile Fortăreței Roșii
și mișcările slujitorilor de acolo.
Acum vă sunt mai de preț decât aurul.
Și eu ce valorez pentru tine?
Aș pedepsi neamul Hightower pentru ce a făcut.
Mie și celor care m-au slujit.
Dar, mai mult decât atât, cunosc chinurile oamenilor de rând din Debarcader.
Vor fi cârmuiți oricum, fie de regină, fie de uzurpator.
Și doar unul dintre voi s-a arătat îndurător.
Nădăjduiesc că nu iei îndurarea drept supunere.
Sunt mereu așa?
Seasmoke, dragonul soțului meu răposat.
Nu-și găsește liniștea în ultima vreme. Nu știm de ce.
Poate că se simte singur.
Rhaena!
Alteță!
Am hotărât să-l trimit pe Joffrey la adăpost, la verișoara lady Jeyne Arryn.
Mi-a făgăduit o oaste în schimbul unui dragon.
Și îl va primi.
Aegon și Viserys îl vor însoți,
până vom găsi un loc mai ferit.
Tyraxes e doar un pui.
- Iar Stormcloud... - Vreau să mergi cu ei.
Fortăreața Roșie e în neorânduială.
Au trimis un ucigaș în toiul nopții, iar dragonii lor sunt aproape.
Cei mici trebuie duși mai departe. În Pentos, cred.
Unde a murit mama.
E mai sigur decât în Westeros.
Scrie-i prințului Reggio. Dacă te primește, mergi la el.
Îmi pare rău că te împovărez.
Mi se frânge inima să-i trimit de aici, fără să știu când îi voi revedea.
Dar ai văzut ce i-ar putea aștepta aici.
Rhaena!
Am nevoie să le fii mamă, cum eu nu pot.
Învață-i, instruiește-i, păzește-i cum își păzește dragonul ouăle.
Și sora mea?
- Am nevoie de Baela aici. - Căci are dragon.
Nu-ți pot făgădui fericirea.
Dar te rog să faci de bunăvoie această jertfă.
Pentru noi toți.
Alteță...
Dragon!
Stai!
Fugi!
Revendic Harrenhal.
Așa s-ar părea.
Eu, ser Simon Strong, castelan de Harrenhal,
îi jur credință Rhaenyrei din casa Targaryen,
Prima pe numele său.
Jur pe zeii vechi și noi.
Cina e vânat cu varză neagră și mazăre.
Coacăze roșii nu sunt. Îmi pare rău.
Vânatul e bine maturat.
E păcat să-l irosești.
Am scăpat viu din multe lupte.
N-am de gând să fiu răpus de mazăre otrăvită.
Recunosc, mazărea bucătarului meu nu e tocmai legendară. Dar otrăvită?
E o cale ușoară să ucizi călăreți de dragoni.
Dacă nu ai înțeles deja, ești binevenit aici.
Și cum rămâne cu stăpânul vostru, Larys Strong?
- De la curtea închipuită a lui Aegon. - Larys Picior-Strâmb nu e stăpânul meu.
E o năpastă pentru acest castel și această familie.
Nu ți se pare curios că tatăl său,
nepotul meu, lordul Lyonel, a pierit în flăcări?
Fiul lui, la fel.
Aici, unde e plin de umezeală?
A fost primul incendiu de când Balerion a pus capăt neamului lui Harren.
Și vara abia dacă aprindem vetrele.
Așa că nu, nu vei găsi aici loialitate pentru Larys Strong, prințul meu.
„Alteță.”
Iertare, eu...
Am presupus că, în calitate de prinț-consort...
Ne sunt amintite astfel primejdiile presupunerilor.
Într-adevăr.
Alteță.
Ce vă aduce în colțul nostru din Ținuturile Riverane?
Harrenhal e cel mai mare castel din Cele Șapte Regate.
Sau poate că detaliul ți-a scăpat.
Nu vă contrazic, dar este totodată destul de dărăpănat,
de când strămoșul Alteței Sale l-a pârjolit cu dragonul său.
Tocmai de aceea trebuie să-l repunem pe picioare.
Chiar dacă am avea bani, prin...
Alteță. Care ar fi scopul?
Ținuturile Riverane au 40.000 de oșteni, cea mai mare oaste nedeclarată din regat.
Doar Harrenhal e potrivit ca garnizoană.
Ar trebui să știți că mulți dintre ei și-au ales tabăra
și acum se războiesc.
Casele Bracken și Blackwood se dușmănesc de multă vreme.
- De ce? - Ei bine...
răspunsul la întrebare...
s-a pierdut cu timpul.
Păcatul naște păcat, la nesfârșit.
Cheamă-ți lordul păzitor, ca să pot trata cu el
și să-i atrag de partea noastră.
Acela ar fi lordul Grover Tully, dar e tot mai plăpând.
Se spune că nu mai poate vorbi.
Și că se scapă pe el.
Iertare pentru imagine. Influența sa asupra stegarilor e slabă.
- Simt că pot face orice poftesc. - Voi vorbi oricum cu el.
Lordul suzeran trebuie ascultat,
oricare ar fi starea lui.
Poate că prezența Coroanei...
și un dragon...
vor ascuți mințile prin părțile acestea.
Dați-mi voie să întreb, Alteță.
Dacă veți izbândi...
După ce veți izbândi, ce se va întâmpla?
Vom porni spre Debarcaderul Regelui și vom lua tronul.
Tronul?
E un scaun mare, făcut din săbii.
Purtătorii de flamuri, în față!
Duceți caii în spate!
Lord comandant, oastea este strânsă și gata de pornire.
Mă bucur că suntem împreună, fie și puțin.
Ser Criston?
Ți-l prezint pe fratele meu, ser Gwayne Hightower.
A sosit azi-noapte din Orașul Vechi.
Ser Criston!
Sau, mai bine spus poate, lord Mână?
Ser Gwayne, bun-venit în Debarcader!
Ce însuflețitor e să sosesc la curte după trei luni lungi pe drum
și să descopăr că tata, care a slujit cu credință trei regi,
nu mai este Mâna Regelui.
Fiind înlocuit de un bărbat cu origini modeste.
Zeii te-au binecuvântat cu un urcuș îmbătător.
Ser Gwayne s-a oferit să te însoțească în luptă.
- Avem un efectiv complet, Alteță. - Va fi și mai și.
Marșul va fi anevoios, ser.
Sunt cel mai bucuros să merg la război cu cineva din Dorne.
Soră...
Cei Șapte să te îndrume, bunule cavaler,
și să te ferească de umbră și moarte.
Îi mulțumesc Alteței Sale pentru rugă.
Și îi cer o dovadă de bunăvoință.
Ca lordul comandant să meargă la luptă cu binecuvântările ei...
în inima lui.
Alteță...
Încă nu se vede nimic.
Niciun oștean, niciun cal, nicio corabie.
- Niciun dragon. - Bun.
Trebuie să profităm de moment și să acționăm înaintea dușmanului.
Ne-au pătruns în castel, iar Ținuturile Riverane sunt în flăcări
după Bătălia de la Moara Arsă.
Cum stă prințul Daemon cu oastea noastră?
Nu am primit nicio veste de la prințul Daemon, Alteță.
Atunci trebuie să ne folosim de avantajul pe care îl avem.
Și care ar fi acela?
Dragonii. Să-i trimitem pe toți.
Să atragem bastioanele Verzilor de partea cauzei noastre.
- Să-i pârjolim pe cei ce ni se opun. - Nu.
Lupta dintre dragoni ne va aduce propria pieire.
Teama de această luptă e o armă în sine. Verzii vor chibzui la fel.
Prețul unei săbii nu stă în teaca ei.
Vom obține izbânda cu oști, nu doar cu ajutorul dragonilor.
Verzii știu bine asta.
Valea și Nordul vor trimite oșteni.
Să-i dăm un răgaz lui Daemon.
Alteță, ați văzut cu propriii ochi cât de vulnerabilă sunteți.
Prințul Daemon este plecat,
iar moartea fiului lui Aegon a stârnit mânia aliaților săi.
Nu ați fost nicicând mai slabă!
Poate că e timpul să vă ascundeți într-un loc ferit,
în timp ce noi rămânem aici, ca să distragem atenția dușmanului.
Propui să purtați războiul în lipsa mea?
- Ar fi o măsură de precauție. - Ar fi trădare.
Aveți noroc că v-ați oprit aici.
Consiliul ar face bine să nu uite
că regina poartă coroana bunicului meu,
Jaehaerys Împăciuitorul.
Un conducător prevăzător.
Cel mai înțelept rege Targaryen, cu cea mai îndelungată domnie.
Aegon Cuceritorul a domnit mai puțin.
Așadar, cum se descurcă nehotărâții de pe Piatra Dragonului?
Consiliul Rhaenyrei e îndărătnic. Are o sarcină dificilă.
Trag nădejde că va fi la înălțime.
Dar mă tem că va trebui curând să-i stai alături.
Pâinea e caldă încă.
E și supă. M-am îngrijit de asta.
Nu mai sunt suferind.
Mi-am luat rămas-bun de la Rhaena înainte să revin.
Îi urez tot binele.
Mai bine port o sută de bătălii
decât să plec în surghiun doar cu prunci care abia gânguresc.
Unul dintre prunci e moștenitorul tău.
Joffrey...
Un băiețel de șase ani care nu știe nimic despre mare.
Și cu toate astea...
Nici Rhaenyrei și nici zeilor nu le-ar displăcea
dacă Rhaena ar fi numită moștenitoare în Driftmark.
Rhaena?
Stăpână a Valurilor?
Fata nu știe nimic despre corăbii sau dragoni.
Avem de ales între Rhaena și Joffrey.
Curând amândoi vor fi departe de corăbii și de vuietul mării.
Atunci să tragem nădejde că...
- ...vom găsi calea cea bună mai târziu. - Și dacă nu mai e timp?
Suntem în război, Corlys.
Dacă ai păți ceva...
Atunci e bine că sunt un corăbier iscusit.
Mă așteaptă multă treabă.
Corlys...
Nu mă pot lipsi de un dragon de luptă, dar trimit ce pot.
Stormcloud și Tyraxes sunt mici, dar vor crește.
Cade pe umerii tăi să-i amintești lui lady Jeyne de jurământul făcut
și să o încredințezi de nevoia noastră presantă de ajutor.
Să ai un drum ferit de pericole!
Voi fi la adăpost.
Departe de orice primejdie, doar cu țânci pe care să-i dădăcesc.
Ne ești de mare folos. S-ar putea să te bucuri că ești ferită.
Nu mă cocoloși, Baela. Măcar atâta demnitate să mai am și eu.
Nu voiam să te jignesc. Fiecare face ce poate.
Și iată o mângâiere, după mine.
Tyraxes și Stormcloud sunt tineri și vulnerabili.
Aceste ouă sunt și mai fragile.
Dar, dacă totul se va nărui aici...
speranța noastră va fi în mâinile tale.
Alteță...
Mami!
Da.
Alteță...
Moartea lui Jaehaerys m-a întristat.
Dar nu cred că ar trebui.
Foarte des mor oameni, mai ales prunci.
Sunt nespus de micuți, așa că sunt răpuși cu ușurință.
Tristețea însoțește orice mamă.
Nu te alegi cu nimic de pe urma ei.
Procesiunea înfiorătoare la care supușii s-au holbat la mine...
Sigur și-au spus că nu sunt mai îndreptățită ca ei să jelesc.
Își pierd negreșit pruncii mai des decât nobilele.
Străinul vine după noi toți.
Regină sau om de rând.
Ești la fel de îndreptățită să jelești.
Și tu?
L-am iubit pe Jaehaerys, dar grija mea ești tu, la ce ai îndurat.
- Helaena, eu... - Te iert.
Poftim?
Am spus că te iert.
Vă vine bine, Alteță.
Oțel valyrian. Valorează mai mult decât un castel.
O priveliște ce stârnește patimi! Aegon Cuceritorul, renăscut!
Mișcați-vă odată!
Numaidecât, Alteță.
Cu ce treburi pe aici?
Umblă vorba că regele se pregătește să pornească la război.
Și ce-ți pasă ție?
Cred că ar fi în folosul tuturor
ca regele nostru să nu fie răpus crâncen de dușmani,
trupul lui să nu ajungă hrană pentru fiare, iar curtea să nu se năruie.
Nu ești de acord?
Ce armură superbă!
Am primit numele și coroana Cuceritorului,
așa că îi voi purta și armura în război.
Mă voi alătura lui ser Criston.
Două vorbe înainte să plecați, Alteță.
Pe străzile cetății umblă în șoaptă zvonuri.
Unul este că Alteța Sa își trimite oștile la luptă
și, viteaz și înțelept cum e, le însoțește.
Altul este că Alteța Sa a fost păcălit de sfetnicii săi
și convins să pornească la război cu ser Criston,
pentru ca regina Alicent să domnească în lipsa lui...
cu prințul Aemond stându-i alături.
Absurd, desigur.
Cine împrăștie aceste minciuni?
Contează mai puțin.
Poveștile prind viață de la sine.
Ca buruienile.
Dacă nu sunt ținute în frâu.
Atunci ține-le în frâu!
Lord Larys!
Tata a spus mereu că nu îi e de trebuință un maestru al șoptitorilor.
Și totuși, descopăr că duc lipsă de unul.
M-aș bucura să am parte de dibăcia ta.
Îmi faceți o mare cinste, Alteță.
Să vă însoțim la Puțul Dragonului, Alteță?
Cred că voi zbura în altă zi, mai bine.
Cugetând mai bine, pare chibzuit.
Puteți veni cu noi, Alteță.
Ser Martyn are un nou scutier care trebuie inițiat.
Nu s-a mai culcat cu o femeie.
Dar ați jurat castitate.
Firește, Alteță.
Da, Alteță.
- Bun așa! - Iată-l!
Nu, nu! Nu-mi spune că pleci. Abia am ajuns aici.
N-ai ce căuta aici. Nicio grijă, nu-i zic.
Iată-l!
Cum ai ajuns aici? Am una bună pentru tine.
- Ulf! Vino-ncoace, fiule! Haide! - Salutare, flăcăi!
S-a dovedit că era soră-sa. Mie nu mi-a zis nimeni.
Salutare! Ține asta. O să-ți primești dreptul, nicio grijă.
Stai jos, amice!
I-am tot spus despre tine.
- Băieți, am avut o zi pe cinste. - Zău?
Nu știu dacă am chef să vorbesc.
Deși, știți voi, o dușcă pe gâtlej face minuni.
Vino-ncoace, fetițo! Adu-ne o carafă, bine?
Poftim, drăguțo. Unul pentru carafă, unul pentru tine. Așa, fetițo.
Unii n-au simțul umorului.
În cinstea bărbatului din Dorne!
Ești din Dorne?
Da.
Casa mea nu a ocupat niciodată partea aceea din Westeros.
Deși aud că până și Dorne a jelit pierderea bunicului meu. Așa e?
Cine a fost bunicul tău?
I se spune Împăciuitorul.
Regele Jaehaerys?
Mii de scuze. Te rog, continuă.
Chiar n-ar trebui să vă spun asta.
- Aș putea plăti cu capul. - Adică ești Targaryen?
Sunt fiul lui Baelon Viteazul.
Fratele din flori al prințului Daemon și al răposatului rege Viserys.
Unchiul singurei și adevăratei regine, Rhaenyra Targaryen.
Prin aceste vene curge sânge de dragon.
Și, da, unii mi-ar lua capul pentru asta.
O Sămânță de dragon trebuie să se păzească
atunci când nu are gărzi cu mantii albe care să-l apere.
Nu prea semeni cu regele Viserys.
Nici cu prințul Daemon.
- De unde știi cum arată? - Grăiește adevărul.
Se vede cu ochiul liber.
Uitați-vă la părul lui.
Fiindcă-s fratele lor vitreg, dobitocilor!
Vă mai zic cine nu are părul argintiu.
Moștenitorul de drept al Tronului de Fier, nepotul meu, prințul Jacaerys Velaryon.
Uite-ți celălalt nepot!
- Preamărit fie regele! - Slavă regelui!
Băuturi pentru toți! Din bunăvoința Coroanei!
Din bunăvoința Coroanei.
Ia loc! Stai jos odată!
- Așază-te! - Bea vinul, băiete!
- Hai, flăcău! - Bea, purcelușule!
- Tinere scutier! - Noaptea asta ți-e dedicată ție. Ție!
Mai mult! Haide! Mai mult!
Ți-am...? Ți-am zis că veneam aici în tinerețe?
E un loc destul de searbăd, dar ca să ți-o tragi merge.
Știu profesoara perfectă pentru tine.
Nu.
Face de trei ori banii.
Zeii să aibă milă!
- Tu ești! - O cheamă...
Silvi sau Selyse, undeva pe-acolo.
Aemond cel Cumplit!
Ai ajuns atât de departe
și tot cu prima ta femeie te culci.
Ce lucru frumos și încântător!
I-ai tras-o ca un câine?
Vedeți voi, nu exagerez deloc.
Doamna e atât de iscusită, încât fratele meu nici nu mai caută alta.
Ghinion pentru scutierul tău.
După cum vezi, e... Acum e foarte prinsă.
Scutierul tău se poate culca cu ea.
E bună orice curvă.
RHAENYRA, ÎȚI SCRIU...
Ser Gwayne!
Oprește-te!
Ser Gwayne, unitatea noastră a ridicat tabăra acolo.
Pe pământ tare și rece.
De aceea ne îndreptăm spre Taur.
O cârciumă de renume bun, pe drumul Rosby.
La nici trei kilometri, de nu mă-nșel.
Mergem să atacăm primii în numele Alteței Sale.
Te asigur că nepotul meu mi-ar îngădui o noapte de tihnă.
Dacă te încălzește, Cole,
ne vom întâlni cu oastea ta în zori.
Sau, dacă e bun vinul, poate puțin mai târziu.
- Suntem expuși. - Ce?
Cole?
Fugiți în pădure!
O manevră reușită, ser Criston.
Îți rămân îndatorat.
Știu că suntem aici. Vânează.
Trebuie să înaintăm prin pădure și la adăpostul întunericului, de diseară.
Și niciun afurisit de han.
Ser Criston Cole.
Însoțit de circa șase cavaleri, sunt sigură.
Pesemne iscoade pentru o oaste mai mare.
Corbii îi adeveresc spusele, Alteță.
Lordul Farring a zărit o oaste mai mare la nord-est,
spre Rosby.
Ești sigură că era Cole, fiind atât de sus?
Nu eram la mare înălțime, Alteță.
Ați spus să nu atac, așa că nu am atacat. Nu tocmai.
Alteță!
O lăudăm pe lady Baela pentru ochii săi de șoim.
Dar nu mai putem pierde vremea. Trebuie să acționăm neîntârziat.
Sunt de acord, Alteță.
Îngăduiți-mi să revin la Refugiul Corbului și să-mi întăresc ținuturile.
Nu te frământa, lord Simon. Se îndreaptă spre Harrenhal.
Prințul Daemon are motive de îngrijorare.
Prințul Daemon îl are pe Caraxes.
Cole va căuta să-și sporească oastea și ar putea folosi și el un dragon.
Tocmai de aceea trebuie să luați măsuri acum, Alteță.
Eliberați dragonii. Vânați-l și pârjoliți-l.
V-am ascultat argumentele.
Și le voi cântări.
Ești într-un du-te-vino continuu, nu?
Iar eu trebuie să strâng după tine.
Ai să pieri în locul ăsta.
...niciodată în capitală.
Fratele meu cel mai mic, Emond, stătea de pază
cu soldații când avea trei ani.
Tata l-a trimis în Citadelă. După mine...
Mulțumesc, Elinda.
Alteță...
Ce știi despre mișcările lui Alicent Hightower?
Ați lua-o ostatică?
Sau ați omorî-o pe loc?
Aș sta de vorbă cu ea. Eu însămi.
Ar fi mai ușor să o ucideți.
Dacă războiul poate fi ocolit, e datoria mea să-l evit.
Am motive să cred că îmi împărtășește părerea.
A trimis un corb. Și-a dat glas remușcărilor.
Pot face să-i ajungă un mesaj. În secret.
Nu l-ar accepta. Ar bănui un tertip.
Și eu, dacă aș primi un asemenea mesaj.
Trebuie să o văd față în față.
Este regina-mamă.
Nu merge nicăieri fără să fie urmărită de mulți ochi.
Doar dacă...
- E periculos. - Spune!
Golful e înțesat de corăbii pescărești.
Cetatea depinde de ele. Daemon a călătorit nestingherit.
- Dar dacă mă recunoaște cineva... - Poate vă mirați,
dar majoritatea trec cu vederea o femeie care nu are veșminte de regină
sau nu atrage privirile bărbaților.
Așadar, merg la Fortăreața Roșie și trag clopoțelul, bănuiesc, nu?
Sau urc pe ziduri și intru pe fereastra ei?
Există un loc unde merge Alicent,
dincolo de zidurile castelului,
unde ați putea-o găsi singură.
Așteaptă acolo!
Desfă sacii ăia!
- Stai! Caută în căruțe! - Căutăm în toți sacii.
- Dă-mi sabia ta! - Stai! Iute!
Cu ce treburi aici?
Lasă-i să treacă! Să meargă înainte!
- Nu. Nu! - Ce...?
- Trebuie să vorbesc cu tine.
Și dacă țip?
Cavalerii tăi m-ar găsi. Aș fi luată sau ucisă.
Dar nu înainte să te omor.
Și apoi?
Am început prost.
Am urmărit turnirul împreună în ziua când s-a născut fratele meu.
Știam încă de atunci
că bărbații pregătiți de luptă asta își doresc.
Vor vărsare de sânge și glorie.
Dar tu...
Știu că nu ești mânată de aceeași dorință.
Rhaenys m-a sfătuit.
A spus că a văzut în tine dorința de a ocoli răul ce ar urma.
Deci ai venit să te predai?
Am venit să văd dacă putem descoperi o cale către pace.
Dragonii mei nu au astâmpăr. Adulmecă lupta.
- Dar dacă noi ajungem la un acord... - Nu mai e chip de vreun acord acum.
Nu ai oaste. Aliații îți întorc spatele la auzul cruzimii tale.
Ți-ai mânjit mâinile de sânge cum nu mi-am închipuit...
Păcatul nu e al meu.
Poți să crezi ce vrei.
Sunt mamă și n-ai dat socoteală pentru moartea fiului meu.
- Condamn fapta cu toată ființa. - Cum să nu?
Și uzurparea moștenirii de drept?
Ai decăzut într-atât,
încât vei închide ochii la suferința și moartea a mii de oameni,
- ...doar ca fiul tău inutil... - Tatăl tău s-a răzgândit.
Asta spui tu și asta a trâmbițat tatăl tău în regat.
L-am văzut pe rege în noaptea aceea.
Cu câteva ceasuri înainte să-l las, mi-a reîntărit dreptul la tron.
Drept pe care l-a susținut în mod statornic
zi de zi după moartea mamei mele.
Iar tu pretinzi că s-a răzgândit într-o clipită.
Într-adevăr.
Minți.
Nu, Rhaenyra.
Tata m-a iubit, Alicent.
Și cred că te-a iubit și pe tine.
L-ai trădat chiar în ultima clipă?
Când ai început să țeși urzeala? Așa pornită...?
S-a răzgândit, Rhaenyra! S-a răzgândit.
Îți jur pe amintirea mamei mele.
Am fost uneori aspră, dar mereu sinceră.
Am declarat în fața tuturor
că vei fi o regină vrednică.
Mă socotești în stare de înșelăciune?
Ce a spus înainte să piară?
Mi-a rostit numele?
Era frânt.
Uneori era greu de înțeles.
Dar a rostit numele lui Aegon.
A spus că e prințul făgăduit care va uni regatul.
- Ce? - Și eu îmi doresc pacea, dar...
Chiar acestea au fost vorbele tatei? „Prințul Făgăduit”?
Sunt vorbele sale?
Da.
Ți-a vorbit despre Cântecul de Gheață și Foc?
E o poveste pe care mi-a istorisit-o.
Despre Aegon Cuceritorul.
Cuceritorul.
- Pleacă înainte să fii dată în vileag. - E o greșeală.
- Nu e nicio greșeală. - Te rog!
Poți împiedica asta, Alicent.
Se apropie un război crâncen.
Iar izbânda ar putea fi așa sângeroasă, că ar fi o înfrângere.
- Nu-ți lăsa mândria să te orbească... - Nu e nicio greșeală.
Tata a părăsit curtea.
Cole e plecat la război. Aemond...
Știi ce e Aemond.
E prea târziu, Rhaenyra.
Alicent!
Traducerea: Lucia-Elena Popovici