DRAKONO NAMAI
Eironas Brakenas, prasčiausias raitelis, pirmas įšventinamas į riterius.
Tikriausiai dėl kalavijo valdymo.
Tu jį bent iškeli?
Ir net galiu nudėt Blekvudus.
Brakenai!
Sudėk ribos akmenis į vietą.
Mes jų nelietėm.
Jie juda patys?
Jie nuriedėjo, kad Brakenų karvės galėtų prisiėst Blekvudų žolės?
- Bet nustatyta... - Velniop nustatymus.
Ir tave. Čia mūsų žemė.
Brakenų žemė.
- Kūdikių žudikas. - Ką sakei?
Tavo netikra karalienė Reinina - giminaičių žudikė.
Tavo dėdė palaiko Eigoną, ar ne?
Na, tuomet pasakysiu...
Eigonas Targarienas - netikras karalius.
Kaip ir tu - netikras riteris.
Jūs abu - baikštūs
liurbiai!
Neišdrįsi.
Jis baisiausias iš blogiausių. Teršia savo brolio kapą.
Negaliu jo smerkt, nes jis laikosi priesaikos.
O tuos, kas jį atsiuntė?
Otas Haitaueris nebūtų to leidęs.
Laimėjo karštesnis kraujas.
Jaunuoliai ėmėsi priemonių patys.
Jie nori baust, keršyt.
Neilgai trukus jie neprisimins,
dėl ko kilo karas.
Tai paprasta. Jie uzurpavo mano sostą.
Čia vienas atsakymas.
O gal tai įvyko nukirtus galvą kūdikiui?
Arba, kai Eimondas nužudė Luką?
Ar kai Lukas išdūrė Eimondui akį?
Artėja akimirka, kai tai bus nesvarbu,
Kai troškimas žudyt ir degint užgožia sveiką protą.
Gali būt kita išeitis.
Alisenta Haitauer.
Kai anąkart susitikom, Alisenta sakė, kad būčiau gera karalienė.
Matei, kas nutiko nuo to laiko.
Ji atėjo pas mane po tavo tėvo mirties.
Ji žino, kad artėja karas.
Ir, kad jis bus žiauriausias.
Dievai labiausiai nekenčia artimųjų karo.
O drakonų karas būtų kruviniausias.
Netikiu, kad ji to nori.
Ji atsiuntė varną.
Nenoriu skaityt jos laiško. Ką ji padarė...
Liet kraują nori ne ji, o ją supantys žmonės.
Ji leido tą daryt.
Kaip tu leidai nužudyt berniuką lovytėj?
Alisenta Karaliaus uoste. Jos sūnus sėdi mano soste.
Nebėra ką sakyt.
Viskas gerai, karaliaus padėjėjau?
Tik... jie lauks.
Milorde.
Kaip suprantu, buvo atoslūgis...
Labas rytas, Jūsų Malonybe, milordai.
Atsiprašau, kad vėluoju.
Neabejoju, kad turėjai svarbių reikalų.
Jūsų Malonybe, skyrėt naujus riterius į karaliaus sargybą.
- Pakeičiau tuos, kurių netekom. - Paskutinį galėjom išsaugot.
Seras Arikas gavo svarbią užduotį užbaigt Reiniros kvailystes.
Bet jam nepavyko.
- Nepavyko dėl skuboto plano. - Galbūt, Jūsų Malonybe.
Bet negalim slėptis pilyse ir laukt artėjančio karo.
O jis tikrai kils.
Jis jau kilo.
Brakenai nusprendė pult Blekvudus.
Šie paleikė apsimetėlę.
Pats lordas Samvelas Blekvudas - nužudytas.
Gerai. Pirmas kraujas mūsų vardu.
Abi pusės neteko daug žmonių, Jūsų Malonybe.
Nesu tikras, ar galim skelbt pergalę.
Blekvudai su Brakenais nesutarė šimtmečiais.
Čia tik pasiteisinimas
išliet seną pyktį. Tai netikras karas.
Vadink tą kaip nori.
Aš tą vadinu karu.
Vadins ir Drakono uola.
Klausimas - ką darysim?
Siųsim varną lordui Taliui.
Šios šeimos tarnauja jam, ar ne?
Jis turi jas valdyt.
Lordas Grouveris Talis - senas kvailys, kuris nesuvaldytų savo pimpalo.
Atsiprašau, Jūsų Malonybe.
Turi geresnių pasiūlymų, lorde Džasperai?
Jūsų dėdė Ormundas žygiuoja iš Senojo miesto, Jūsų Malonybe.
O jūsų brolio Derono drakonas greit galės kautis.
- Tegu jie suvaldo Upių Žemę. - Jie atvyks po kelių mėnesių.
Mano brolis lordas Džeisonas renka didžiulę armiją Lietoj uoloj.
Po kelių savaičių jis galės pult Blekvudus iš vakarų.
Gal reiktų sujungt armijas ir pult vienu metu?
Didysis Tvirtovės protas.
Primink, kaip išmokai karo meno?
Jei norim ką nors sugalvot turim sugrąžint tvarką šioj taryboj!
Upių žemės - karo raktas.
Harenholas - Upių žemės raktas.
Išvyksiu su tais, ką surinksiu čia.
Ką pažįstu, ką mokiau.
Tau reikia laiko surinkt kariams, kad mestum iššūkį Upių žemei.
Greitis - mano sąjungininkas.
Šeimas, kurios paleikė Reinirą, palenksiu mūsų pusėn.
Paimsim jų karius ir trauksim į vakarus.
Ten prijungsiu Brakenus, užkariausiu Upių žemę
ir paimsiu Harenholą.
Nekantrauji išvykt su keliais vyrais.
Jus sutriuškins pirma tvirtovė.
- Drąsus planas. - Dievai padeda drąsiems.
Serui Arikui jie nepadėjo.
Ką pasakysit, karaliau?
Paimsi Eimondą ir Veigar?
Veigar liks čia.
Gint miestą.
Gerai. Tuomet - į karą.
- Skrisiu su Spinduliu. - Eigonai.
- Malonybe. - Reiks drakono.
Nenoriu atkreipt į save dėmesio.
Ką darysi susidūręs su vienu ar keliais Reiniros drakonais?
Ji keršys dėl sero Ariko.
Jei imsim drakoną, bus didesnė galimybė juos sutikt.
Todėl lik čia, broli.
Tai drąsi mintis, bet negalim rizikuot tavęs netekt.
Aš toks pat baisus, kaip jie.
Girdėjau, kad grįžai iš savo laivo mus įspėt.
Iš pradžių nieko manim netikėjo.
Išgelbėjai man gyvybę.
Ko šiais laikais verta karalienės gyvybė?
Tu nori atlygio.
Maniau, kad norit man atlygint.
- Ko nori? - Vietos jūsų rūmuose.
Sakei, kad trokšti bėgt iš Vesteroso.
Jūs mane išleidot.
Parodėt malonę, nors galėjot to nedaryt.
Aš retai stebiuos.
Vienas netikėtumas už kitą.
Žinau, kas dedas Raudonojoj pily.
Ir ką veikia tie, kas ten tarnauja.
Tai vertingiau už auksą.
Kuo aš tau naudinga?
Noriu nubaust Haitauerius už tai, ką jie padarė.
Man ir tiems, kas man tarnavo.
O svarbiausia - žinau Karaliaus uosto paprastuomenės vargus.
Juos valdysit jūs arba apsišaukėlė.
Tik viena iš jūsų - gailestinga.
Tikiuosi, nepainioji gailestingumo su nuolaidžiavimu.
Ar jie visuomet taip elgiasi?
Jūrų Dūmas, mano velionio vyro drakonas.
Pastaruoju metu jis nerimsta. Nežinom, kodėl.
Gal jis vienišas.
Reina.
Jūsų Malonybe.
Nusprendžiau siųst Džefrį pas savo pusseserę Džeinę Erin.
Ji duos armiją mainais už drakoną.
Ji gaus drakoną.
Jį lydės Eigonas ir Viseris.
Tol, kol bus saugu.
Tiraksas dar jauniklis.
- O Audra... - Vyksi su jais.
Raudonojoj pily netvarka.
Vieną žudiką jie nusiuntė naktį. O jų drakonai netoliese.
Reiktų išvest mažuosius toliau. Gal į Pentosą.
Kur mirė mano mama.
Tai saugiausia vieta Vesterose.
Parašyk princui Redžiui. Jeigu jis tave priims, keliauk pas jį.
Atleisk, kad taip sakau.
Skaudu išsiųst berniukus ir nežinot, kada juos pamatysiu.
Bet matei, kas jų laukia čia.
Reina.
Būk jiems tokia mama, kokia aš negaliu būt.
Mokyk juos, treniruok. Saugok, kaip drakonė saugo kiaušinius.
O mano sesuo?
- Beila reikalinga čia. - Nes ji turi drakoną.
Negaliu prižadėt, kad būsi laiminga.
Bet prašau aukotis savo noru.
Dėl mūsų visų.
Jūsų Malonybe.
Drakonas!
Stot!
Bėgam!
Harenholas mano.
Panašu, kad taip.
Aš, seras Saimonas Strongas, Harenholo prižiūrėtojas,
reiškiu ištikimybė Reinirai Targarien,
pirmajai tokiu vardu.
Prisiekiu senaisiais ir naujaisiais dievais.
Vakarienei - veršiena su juodaisiais kopūstais ir žirniais.
Nėra raudonųjų serbentų. Atsiprašau.
Veršiena - gerai brandinta.
Negalima jos išmest.
Atlaikiau daug kovų.
Manęs nepaties užuodyti žirniai.
Pripažįstu, mano virėjo žirneliai - ne legendiniai. Bet nuodai?
Tai lengvas būdas nužudyt drakono raitelį.
Jei dar nesupratai, tu čia laukiamas.
O ką sako tavo lordas, Larisas Strongas?
- Jis priklauso apsišaukėlių tarybai. - Larisas Storakojis man ne lordas.
Jis - šios pilies ir savo šeimos nelaimė.
Nemanai, jog keista, kad jo tėvas,
mano sūnėnas lordas Lainelas žuvo gaisre...
Kaip ir jo sūnus.
Čia, šioj drėgnoj vietoj.
Tai buvo pirmas gaisras po Hareno Juodojo linijos nutraukimo.
Mum sunku tą pamiršt net vasarą.
Todėl čia nerasit ištikimų Larisui Strongui, mano prince.
Jūsų Malonybe.
Atsiprašau, aš...
Aš... tik maniau, kad kaip palydovas...
Reiktų prisimint, kaip pavojinga spėliot.
Tikrai.
Jūsų Malonybe.
Ką veikiat mūsų Upių žemės kampely?
Harenholas - didžiausia Septynių karalysčių pilis.
O gal to nežinojai?
Nenoriu ginčytis, bet jis labai prastos būklės.
Ją padegė jūsų protėvis su savo drakonu.
Būtent todėl turim ją suremontuot.
Net jei turėtume pinigų, mano prin...
Jūsų Malonybe. Kaip tą padaryt?
Upių žemėj yra 40 000 kalavijų. Tai didžiausia laisva armija.
Ji tilptų tik Harenhole.
Turit žinot, kad nemaža dalis karių
dabar kariauja.
Brakenai ir Blekvudai seniai nekentė vieni kitų.
- Kodėl? - Na...
Atsakymas...
Pradingo laike.
Nuodėmė gimdo nuodėmę.
Pakviesk savo lordą, kad galėčiau su juo pašnekėt
ir palenkt jį mūsų pusėn.
Tai lordas Grouveris Talis. Bet jis silpnas.
Girdėjau, kad jis nebešneka.
Ir nevaldomai tuštinasi.
Atsiprašau. Bet jis vos valdo savo vyrus.
- Jie daro ką nori. - Vis tiek su juo kalbėsiu.
Žmonės turi paklust savo lordui.
Kad ir kokia jo būklė.
Gal karaliaus pasirodymas...
Ir drakono...
Privers juos susimąstyt.
Galiu paklaust, Jūsų Malonybe?
Jei jums pavyks...
Kai jums pavyks, kas tuomet?
Žygiuosim į Karaliaus uostą ir užimsim sostą.
Sostą?
Tai didžiulis krėslas, pagamintas iš kalavijų.
Nešikai, į priekį!
Veskit žirgus į galą!
Vade, armija paruošta, pasirengus žygiuot.
Džiugu, kad mes kartu. Nors ir trumpai.
Sere Kristonai.
Čia mano brolis, seras Gveinas Haitaueris.
Vakar jis atvyko iš Senojo Miesto.
Sere Kristonai.
Gal tave vadint karaliaus padėjėju?
Sveikas atvykęs į Karaliaus uostą.
Malonu atvykt į rūmus po trijų mėnesių kelionės.
Radau savo tėvą, kuris ištikimai tarnavo trim karaliam.
Jį pakeitė kitas padėjėjas.
Žmogus, kuris buvo nekilmingas.
Dievai tau padėjo greit iškilt.
Seras Gveinas pasisiūlė lydėt tave į mūšį.
- Mums netrūksta žmonių. - Jis netrukdys.
Žygiuot bus nelengva, sere.
Aš mielu noru žygiuosiu su dorniečiu.
Sese.
Tegu tave lydi Septynetas, gerasis riteri.
Tegu neveda į šešėlius ir mirtį.
Ačiū už maldas, Jūsų Malonybe.
Prašom jūsų malonės.
Kad vadas žygiuotų į mūšį su palaiminimu
savo širdy.
Jūsų Malonybe.
Iki šiol nesimato.
Nei karių, nei žirgų, nei laivų.
- Nei drakonų. - Gerai.
Turim pasinaudot proga ir veikt, kol to nepadarė priešai.
Jie įsibrovė į mūsų pilį, o Upių žemė liepsnoja
po Degančio malūno mūšio.
Kaip einasi princui Deimonui ir armijai?
Iš princo Deimono nieko negirdėjom, Jūsų Malonybe.
Tuomet turim išnaudot savo pranašumus.
Kas tai?
Drakonai. Siųskim visus.
Tegu Grinų tvirtovės dirba mums.
- Sudeginkim tuos, kurie nesutiks. - Ne.
Jei drakonai kovos su drakonais, mes susinaikinsim.
Baimė - tai ginklas. Grinai patys tą supras.
Kalavijo vertę lemia ne makštis.
Pergalę užtikrins armijos, o ne tik drakonai.
Grinai tą supranta.
Veilas ir Šiaurė siųs savo žmones.
Turim duot Deimonui laikol
Jūsų Malonybe, juk žinot, kokia jūs pažeidžiama.
Princas Deimonas išvykęs,
o Eigono šalininkai niršta dėl jo sūnaus nužudymo.
Dar nebuvot tokia pažeidžiama!
Galbūt laikas pagalvot apie saugų kampelį,
o mes liksim čia ir nukreipsim priešo dėmesį.
Kariausit be manęs?
- Norim tik apsisaugot. - Tai būtų išdavystė.
Tau pasisekė, kad to nepadarei.
Ši taryba prisimins,
kad karalienė nešioja mano senelio karūną.
Džaherio Taikdario.
Išmintingo valdovo.
Išmintingiausio Targarieno, kuris valdė ilgiau kitus.
Net už Eigoną Užkariautoją.
Kaip jiems einas? Drakono uolos bailiams.
Reiniros taryba neapsisprendus. Jai teko sunki užduotis.
Tikėkimės, kad jai pavyks.
Baiminuos, kad greit būsi jai reikalingas.
Ši duona dar šilta.
Yra ir sultinio. Aš tuo pasirūpinau.
Aš nebesu neįgalus.
Prieš grįždama atsisveikinau su Reina.
Linkiu jai sėkmės.
Geriau eičiau į mūšį,
nei būčiau išsiųstas su klykiančiais kūdikiais.
Vienas iš tų kūdikių - tavo palikuonis.
Džofris.
Šešiametis berniukas, nieko neišmanantis apie jūrą.
Bet kažkaip...
Nesupyktų nei Reinira, nei dievai,
jei Reina būtų paskelbta Driftmarko įpėdine.
Reina.
Potvynių valdovė?
Mergina nieko neišmano apie laivus, nei drakonus.
Arba Reina, arba Džofris.
Greit jie abu bus toli nuo laivų ir nuo vandenyno.
Tuomet tikėkimės...
- Laiku rast sprendimą. - O jei laiko nebus?
Mes kariaujam, Korlisai.
Jei tau kas nors nutiks..,
Gerai, kad aš - geras jūrininkas.
Turiu daug darbo.
Korlisai...
Negaliu duot drakono, bet nusiųsiu ką galiu.
Viesulas su Tiraksu jauni, bet jie užaugs.
Turi primint ledi Džeinei jos priesaiką.
Ir įtikint ją skubiai mums padėt.
Keliauk saugiai, sese.
Būsiu pakankamai saugi.
Toli nuo pavojų, su kūdikiais ir auklėm.
Tu labai naudinga. Džiaukis, kad išvengsi pavojaus.
Neguosk manęs, Beila. Padaryk bent tą.
Nenorėjau tavęs įžeist. Kiekvienas darom ką galim.
Štai, kas tave paguostų.
Taireksas ir Viesulas - jauni ir pažeidžiami.
Šie kiaušiniai - dar labiau pažeidžiami.
Jei čia viskas žlugtų...
Tu puoselėsi ateities viltį.
Jūsų Malonybe.
Mamyte.
Taip.
Mano karaliene.
Man liūdna dėl Džaherio.
Bet nereiktų liūdėt.
Žmonės miršta nuolat, ypač kūdikiai.
Jie maži, todėl lengvai pažeidžiami.
Liūdesys - motiniškas jausmas.
Iš to nieko nebus.
Ta siaubinga eisena, kai žmonės į mane spoksojo...
Jie manė, kad turiu tokią pat teisę gedėt, kokią turi jie.
Jie netenka kūdikių dažniau, nei aukštuomenės damos.
Svetimasis aplanko visus.
Ir karalienę, ir prasčiokus.
Turi teisę gedėt, kaip ir kiti.
O tu?
Mylėjau Džaherį, bet labiau nerimauju dėl tavęs ir dėl to, ką patyrei.
- Heleina, aš... - Atleidžiu tau.
Ką?
Sakiau, kad atleidžiu tau.
Jums tinka, Jūsų Malonybe.
Varyrijos plienas. Brangesnis už pilį.
Reginys, sužadinantis aistrą. Eigono Užkariautojo atgimimas.
Padarykit tą.
Tuoj pat, Jūsų Malonybe.
Ką nori pasakyt?
Sklinda paskalos, kad karalius ruošiasi karui.
Koks tau skirtumas?
Visiems mums būtų geriau,
jei apsaugotume karalių nuo žiauraus nužudymo.
Neleiskim išmėtyt jo kūno dalių žvėrims ir sugriaut jo rūmų.
Pritariat?
Gražūs šarvai.
Gavau Užkariautojo vardą ir karūną.
Su šiais šarvais eisiu į karą.
Susitiksiu su seru Kristonu.
Prieš išvykdamas kai ką padarykit, Jūsų Malonybe.
Jūsų miesto gatvėse skleidžiamos paskalos.
Kad Jūsų Malonybe siunčia karius į mūšį.
O su jais iškeliauja jūsų narsa ir išmintis.
Kad Jūsų Malonybę pergudravo jūsų patarėjai
ir įtikino jus vykt į karą su seru Kristonu,
kad jam išvykus valdytų karalienė Alisenta.
O jai padėtų princas Eimondas.
Žinoma, tai absurdas.
Kas skleidžia šį melą?
Tai nesvarbu.
Šios paskalos plinta.
Kaip piktžolės.
Reikia jas sunaikint.
Tai naikink.
Lorde Larisai.
Mano tėvas sakydavo, kad jam nereikalingas šnabždesių meisteris.
O man jis reikalingas.
Turėčiau džiaugtis tavo gabumais.
Man garbė, Jūsų Malonybe.
Palydėt jus į drakonų urvą, Jūsų Malonybe?
Gal skrisiu kitą dieną.
Tai protinga mintis.
Galit skrist su mumis, karaliau.
Seras Martinas turi ginklanešį, kurį reikia įkurdint.
Jis nėra dulkinęs moters.
Jūs davėt skaistybės priesaiką.
Žinoma, Jūsų Malonybe.
Taip, Jūsų Malonybe.
- A, taip. - Štai jis.
Ne, ne. Nesakyk, kad eini. Aš ką tik atėjau.
Neturėtum čia būt. Nesijaudink, nesakysiu jai.
Štai jis!
Kaip čia atsidūrei? Noriu kai ką pasakyt.
- Eikš, sūneli! - Labas, vyručiai.
Paaiškėjo, kad tai jos sesuo. Man to nieks nesakė.
Labas, labas. Imk. Gausi ir tu, nesijaudink.
Sėsk, bičiuli.
Pasakojau šiam vyrukui apie tave.
- Vyručiai, diena buvo sunki. - Tikrai?
Nelabai noriu šnekėtis.
Bet gėrimai daro stebuklus.
Mieloji, atnešk mums išgert.
Vieną mums, vieną sau. Šaunuolė.
Kai kas nesupranta juokų.
Tau, dornieti.
Tu dornietis?
Taip.
Mano šeima neįsikūrė toj Vesteroso daly.
Girdėjau, kad mano senelio gedėjo net Dornas. Tai tiesa?
Kas buvo tavo senelis?
Jį vadino Taikdariu.
Karalius Džaheris?
Tūkstantis atsiprašymų. Prašom tęst.
Neturėčiau jum sakyt.
- Galiu netekt galvos. - Sakai, kad tu - Targarienas?
Aš Beilono Narsiojo sūnus.
Princo Deimono ir veliono karaliaus Viserio brolis.
Vienintelės tikrosios karalienės Reiniros Targarien dėdė.
Šiom kraujagyslėm teka drakono kraujas.
Taip, dėl to galiu netekt galvos.
Drakono vaikas turi saugotis pats.
Kai jo nesaugo baltieji apsiaustai.
Tu nepanašus į karalių Viserį.
Nei į princą Deimoną.
- Iš kur žinai, kaip jie atrodo? - Jis sako tiesą.
Juk matosi.
Iš jo plaukų.
Aš jų įbrolis, mulkiai.
Pasakysiu, kad dar nepražilęs.
Teisėtas geležinio sosto įpėdinis, mano sūnėnas Džaseris Velarijonas.
Štai tavo kitas sūnėnas.
- Garbinkit karalių! - Garbinkit karalių!
Vaišinam visus! Vaišina karalius.
Vaišina karalius.
Sėsk. Sėsk.
- Sėsk! - Gerk vyną, berneli.
- Nagi, vyruti. - Gerk, paršeli.
- Jaunuoli. - Šis vakaras tavo. Tavo!
Dar. Nagi. Dar!
Ar... Ar sakiau, kad atvykau jaunystėj?
Čia nuobodoka, bet puiki vietelė prisigert.
Žinau, kas bus tavo mokytoja, vyruti.
Ne.
Ji verta triskart daugiau.
Dieva, būkit geri.
- Čia tu! - Jos vardas...
Silvė ar Selsė. Kažkas panašaus.
Eimondas Nuožmusis.
Sukorei tokį kelią,
bet guli su savo pirmąja.
Kokia graži ir miela.
Dulkinai ją kaip šuo?
Matai? Aš nepagražinu.
Ponia tokia įgudus, kad mano brolis nenori kitos.
Tavo ginklanešiui nepasisekė.
Kaip matai, dabar ji užsiėmus.
Ginklanešys gali ateit.
Visos kekšės tokios pat.
REINIRA, RAŠAU...
Sere Gveinai!
Stot!
Pone Gveinai, mūsų būrys apsistojo toliau.
Ant šaltos, kietos žemės.
Todėl keliausim į Bulių.
Į gerą reputaciją turinčią smuklę Rosbio kelyje.
Jei pamenu, ji už trijų kilometrų.
Keliaujam suduot pirmą smūgį Jo Malonybės vardu.
Užtikrinu, mano sūnėnas nepavydės ramaus miego.
Jei taip bus geriau, Koulai,
su tavo armija susitiksim auštant.
O jei ten skanus vynas, gal ir vėliau.
- Mes atviroj vietoj. - Ką?
Koulai.
Į mišką!
Neblogas pasirodymas, Kristonai.
Lieku skolingas.
Jie žino, kad mes čia. Medžios mus.
Nuo šiol judėsim tik mišku arba naktį.
Ir jokių smuklių, po velnių.
Seras Kristonas Koulas.
Su keliais kitais riteriais. Aš įsitikinus.
Jie gali būt didesnės armijos žvalgai.
Varnai tą patvirtino, Jūsų Malonybe.
Lordas Faringas pranešė, kad didesnis būrys juda į šiaurės rytus,
link Rosbio.
Ar iš taip toli tikrai atpažinai Koulą?
Buvau ne taip toli, Jūsų Malonybe.
Sakėt nesiartint, taip ir padariau.
Jūsų Malonybe.
Reiktų pagirt ledi Beilą už puikią regą.
Nebegalim delst. Atėjo laikas veikt.
Jūsų Malonybe, turiu pritart.
Prašau leidimo grįžt į Rukrestą ir apsaugot savo žemę.
Nereikia bijot, lorde Saimonai. Jie keliauja į Harenholą.
Nerimaut reiktų princui Deimonui.
Princas Deimonas turi Karaksą.
Koulas didins savo armiją. Galimai iškvies savo drakoną.
Todėl reikia veikt dabar, Jūsų Malonybe.
Pamirškit drakonus. Reikia išviliot Koulą ir jį sudegint.
Išklausiau jūsų argumentus.
Apsvarstysiu juos.
Tai ateini, tai išeini, ar ne?
O aš turiu viską tvarkyt.
Tu čia mirsi.
Tik ne sostinėj.
Budėjo mano jaunėlis brolis Emondas.
Su kariais, būdamas trejų.
Tėvas išsiuntė jį į tvirtovę. Manau...
Ačiū, Elinda.
Jūsų Malonybe.
Ką žinai apie Alisentos Haitauer veiksmus?
Paimsit ją įkaite?
Ar iškart nužudysit?
Pasikalbėčiau su ja. Pati.
Būtų paprasčiau ją nužudyt.
Jei karo galima išvengt, mano pareiga tą padaryt.
Manau, ji tos pačios nuomonės.
Ji atsiuntė varną. Parašė, kad gailisi.
Galiu perduot jai laišką. Slaptai.
Ji nesutiktų. Įtartų klastą.
Gavus tokį laišką galvočiau tą patį.
Turim susitikt akis į akį.
Ji karalienė našlė.
Ją visuomet stebi daug akių.
Nebent...
- Tai pavojinga. - Sakyk.
Įlankoj daug žvejų laivų.
Miestas nuo jų priklausomas. Deimonas saugiai baigė kelionę.
- Jei mane atpažins... - Jums tikriausiai keista,
bet dauguma žmonių nekreipia dėmesio į paprastą moteriškę,
kuri netrokšta vyrų dėmesio.
Tai turiu eit į Raudonąją pilį ir skambint varpu?
Ar lipt pro jos kambario langą?
Alisenta kai kur eina.
Už pilies sienų.
Ten rasit ją vieną.
Lauk čia!
Parodyk maišus!
- Stok. Apžiūrėkit vežimus. - Tikrinsim visus maišus.
- Duokš kalaviją. - Stok. Greičiau.
Ką čia veiki?
Praleiskit juos. Praleiskit.
- Ne, ne. - Kas...
- Ką... - Noriu pasišnekėt.
O jei klyksiu?
Ateis tavo riteriai. Sučiups mane arba nužudys.
Bet pirma nužudysiu tave.
Kas tuomet?
Netinkamai pradėjau.
Kartu stebėjom turnyrą. Tądien, kai gimė mano brolis.
Jau tuomet supratom,
kad apmokyti kariai nekantrauja kovot.
Jie trokšta kraujo ir garbės.
O mes...
Žinau, kad to netrokšti.
Man padėjo Reinė.
Ji sakė, kad tu nori išvengt blogiausios baigties.
Atėjai pasiduot?
Atėjau paklaust, ar galim susitart dėl taikos.
Mano drakonai nerimsta, jie užuodžia karą.
- Jei mes susitarsim... - Nėra dėl ko tartis.
Tu neturi armijos. Netenki sąjungininkų, kai jie sužino tavo nuodėmes.
Tavo rankos suteptos krauju, nes padarei neapsakomą...
Tai buvo ne mano darbas.
Galvok ką nori.
Aš taip pat motina. Dar neatsakei už mano sūnų.
- To gailiuos visa širdim. - Kur jau ne.
O dėl mano palikimo pasisavinimo?
Ar taip žemai puolei,
kad aukosi tūkstančių žmonių gyvybes,
- dėl savo neatsakingo sūnaus... - Tavo tėvas persigalvojo.
Taip sakai tu. Tą skelbia ir tavo tėvas.
Tą vakarą mačiau karalių.
Prieš mums išsiskiriant jis užtikrino mano teisę į sostą.
Jis tą kartojo
kasdien po mano motinos mirties.
O tu sakai, kad jis staiga persigalvojo.
Taip.
Meluoji.
Ne, Reinira.
Mano tėvas mane mylėjo, Alisenta.
Manau, jis mylėjo ir tave.
Išdavei jį paskutinę akimirką?
Kada sumąstei savo planą? Tavo ambicijos buvo tokios didžiulės?
Jis persigalvojo, Reinira. Jis persigalvojo.
Prisiekiu savo mamos atminimu.
Kartais šneku nemandagiai, bet visad sakau tiesą.
Visiem susirinkusiem sakiau,
kad būtum gera karalienė.
Manai, galėčiau taip meluot?
Ką jis galiausiai sakė?
Ar minėjo mane?
Jis buvo išvargęs.
Kartais buvo sunku jį suprast.
Bet jis ištarė Eigono vardą.
Sakė, kad jis - princas, kuriam lemta suvienyt karalystę.
- Ką? - Trokštu taikos, kaip tu, bet...
Mano tėvas taip ir sakė? Princas, kuriam lemta?
Tikrai?
Taip.
Jis šnekėjo su tavim apie Ledo ir ugnies giesmę?
Tai jo pasakota istorija.
Apie Eigoną Užkariautoją.
Užkariautoją...
- Eik, kol nieks nepamatė. - Tai klaida.
- Jokios klaidos. - Prašau.
Gali to išvengt, Alisenta.
Artėja baisus karas.
Pergalė bus tokia kruvina, kad prilygs pralaimėjimui.
- Neleisk išdidumui apakint... - Nebuvo jokios klaidos.
Mano tėvas išvyko iš rūmų.
Koulas žygiuoja. Eimondas...
Žinai, kur Eimondas.
Per vėlu, Reinira.
Alisenta!
Vertė: Lukas Vilkoncius