URZEALA TRONURILOR Seria VII, Episodul 3
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
- Bastardul de Winterfell. - Piticul de Casterly Rock.
Cred că ultima oară ne-am văzut pe Zid.
Te uşurai peste margine, dacă-mi aduc bine aminte.
Te-ai ales cu nişte cicatrici pe parcurs.
A fost un parcurs lung. Dar suntem amândoi teferi.
- Sunt Tyrion Lannister. - Davos Seaworth.
Cavalerul Ceapă.
Am fost adversari în bătălia de la Golful Apei Negre.
Din nefericire pentru mine.
Missandei e cea mai de încredere consilieră a reginei.
Bun venit la Piatra Dragonului! Regina noastră ştie c-aţi bătut cale lungă.
Preţuieşte eforturile pe care le-aţi făcut în numele ei.
Dacă nu vă e cu supărare, predaţi armele.
Fireşte.
Pe aici, vă rog!
De unde eşti? Nu recunosc accentul.
- M-am născut în insula Naath. - Aud că e superb acolo.
Palmieri şi fluturi. Eu unul n-am fost acolo.
Locul ăsta s-a schimbat.
Şi Sansa? Aud că e teafără şi nevătămată?
- Da. - Nu mai poate de dorul meu?
O căsătorie de formă. Şi neconsumată.
- N-am întrebat. - Aşa a fost. N-a fost. În fine.
E mult mai deşteaptă decât lasă să se vadă.
- A început să arate. - Bine.
Vreau să aud cum a devenit un recrut al Rondului de Noapte regele Nordului.
Dacă-mi spui cum a devenit un Lannister Mâna lui Daenerys Targaryen.
O poveste lungă şi sângeroasă. Sincer, am fost mai tot timpul beat.
Stegarii mei mă cred neghiob, fiindcă am venit aici.
Fireşte. Dacă eram Mâna ta, te-aş fi sfătuit să nu faci asta.
O regulă de ţinut minte: bărbaţilor Stark nu le prieşte Sudul.
Adevărat. Dar eu nu sunt un Stark.
Aş spune că te obişnuieşti cu ei în cele din urmă... Dar aş minţi.
Vino, te aşteaptă mama lor.
M-am întrebat de ce n-ai fost acolo să întâmpini oaspeţii.
Ne-ai implorat să-l chemăm pe regele Nordului.
Nu vrei să-l revezi?
Mi-am făcut treaba. Am reunit gheaţa şi focul.
Ciudat! L-ai înălţat în slăvi pe Jon Snow,
dar, când vine, te ascunzi pe o stâncă.
Nu te-am luat drept o fată sfioasă.
A trecut vremea când şopteam la urechea regilor.
Mă îndoiesc. Dacă ne dai să gustăm puterea nouă, oamenilor din popor,
suntem ca leul care a gustat carne de om. Nimic nu e mai dulce.
Niciunul dintre noi nu mai e "om din popor".
Nu m-am despărţit în termeni buni de regele Nordului şi de sfetnicul lui.
- De ce? - Din cauza greşelilor mele.
Greşeli teribile.
N-aş reuşi decât să le distrag atenţia dacă aş rămâne.
- Şi unde ai de gând să pleci? - În Volantis.
Bine. Dacă nu te superi,
nu cred c-ar trebui să te întorci în Westeros.
Nu cred c-ai fi ferită de primejdii aici.
Mă voi întoarce, dragul meu Păianjen.
- Pentru ultima oară. - Doamna mea...
Trebuie să mor în ţara asta stranie. Ca şi tine.
Eşti în prezenţa lui Daenerys Născută din Furtună, din Casa Targaryen.
Moştenitoare de drept a Tronului de Fier,
regină de drept a Andalilor şi a Primilor Oameni,
Protectoare a Celor Şapte Regate, Mama Dragonilor,
khaleesi a Mării de Iarbă, Cea Nearsă, Eliberatoarea de Robi.
El e Jon Snow.
E regele Nordului.
Îţi mulţumesc c-ai bătut cale atât de lungă, lordul meu.
- Sper că marea n-a fost prea agitată. - Vântul a fost blând, Înălţimea Ta.
Iertare, ştiu că am un accent de Fundătura Puricilor,
dar Jon Snow e regele Nordului, Înălţimea Ta. Nu e un simplu lord.
- Iartă-mă... - Acesta e Ser Davos Seaworth.
Iartă-mă, Ser Davos. N-am învăţat de la magiştri.
Dar pot să jur c-am citit că ultimul rege al Nordului a fost Torrhen Stark,
care a plecat genunchiul în faţa strămoşului meu, Aegon Targaryen.
În schimbul propriei vieţi şi al vieţilor nordicilor,
Torrhen Stark a jurat credinţă Casei Targaryen în perpetuitate.
- Sau am înţeles greşit? - N-am fost acolo, Înălţimea Ta.
Nu, fireşte că nu. Totuşi, un jurământ e un jurământ.
Iar "perpetuitate" înseamnă... Ce înseamnă, Lord Tyrion?
- Pentru totdeauna. - Pentru totdeauna.
Deci presupun, lordul meu, c-ai venit să pleci genunchiul.
Păcat...
Ai bătut atâta drum ca să încalci jurământul făcut Casei Targaryen?
Să încalc jurământul?! Tatăl tău mi-a ars de viu bunicul.
Mi-a ars de viu unchiul. Ar fi ars Cele Şapte Regate...
Tatăl meu a fost un om rău. În numele Casei Targaryen,
îţi cer iertare pentru crimele pe care le-a comis împotriva familiei tale.
Şi îţi cer să nu judeci o fiică după păcatele tatălui ei.
Casele noastre au fost aliate veacuri de-a rândul
şi au fost cele mai bune veacuri din istoria Celor Şapte Regate.
Veacuri de pace şi prosperitate, cu un Targaryen pe Tronul de Fier
şi un Stark Păzitor al Nordului.
Sunt ultima dintre Targaryeni, Jon Snow.
Onorează jurământul pe care strămoşul tău i l-a făcut strămoşului meu.
Pleacă genunchiul, şi te voi numi Păzitor al Nordului.
Împreună, vom salva această ţară de cei care vor s-o distrugă.
Ai dreptate. Nu eşti vinovată pentru fărădelegile tatălui tău.
Iar eu nu sunt legat de jurămintele strămoşului meu.
Atunci, ce cauţi aici?
Am nevoie de ajutorul tău, şi tu, de al meu.
Ai văzut trei dragoni zburând în înaltul cerului când ai venit?
Da.
L-ai văzut pe dothraki, care au jurat cu toţii să ucidă pentru mine?
E greu să-i ratezi.
- Totuşi, am nevoie de ajutorul tău? - Nu ca s-o înfrângi pe Cersei.
Ai putea năvăli mâine în Debarcaderul Regelui şi oraşul ar cădea.
La naiba, noi era cât pe ce să-l cucerim fără dragoni!
Cât pe ce.
Dar nu ai luat cu asalt Debarcaderul Regelui. De ce nu?
Singurul motiv la care mă pot gândi e că nu vrei să ucizi mii de nevinovaţi.
E cea mai rapidă cale de a câştiga războiul, dar refuzi să apuci pe ea.
Ceea ce înseamnă că măcar eşti mai bună decât Cersei.
Totuşi, asta nu explică de ce am nevoie de ajutorul tău.
Fiindcă acum, tu, eu, Cersei şi toată lumea
suntem nişte copii care joacă un joc şi urlă că regulile nu-s cinstite.
- Mi-ai spus că-ţi place omul ăsta. - Îmi place.
De când am dat ochii unul cu altul, a refuzat să-mi spună "regină",
a refuzat să se încline, şi acum mă face copil.
Cred că ne face pe toţi copii. E o figură de stil.
Înălţimea Ta, toţi pe care-i cunoşti vor muri până la terminarea iernii,
dacă nu învingem duşmanul din Nord.
Din câte îmi dau seama, tu eşti duşmanul din Nord.
Nu sunt duşmanul tău.
- Morţii sunt duşmanii. - Morţii...
- Tot o figură de stil? - Oştirea morţilor s-a pus în mişcare.
Oştirea morţilor?
Nu mă cunoşti bine, lordul meu, dar mă crezi mincinos? Sau nebun?
Nu, nu cred că eşti nici una, nici alta.
Oştirea morţilor există.
Umblătorii albi există. Regele Nopţii există. I-am văzut.
Dacă trec de Zid, şi noi ne sfădim între noi...
Suntem terminaţi.
M-am născut la Piatra Dragonului. Nu că mi-aş aduce aminte.
Am fugit înainte să ne ajungă asasinii lui Robert.
Robert a fost cel mai bun prieten al tatălui tău, nu?
Mă întreb dacă tatăl tău ştia că prietenul lui a trimis asasini
ca să ucidă o fetiţă în leagăn.
Nu mai are însemnătate, fireşte. Am trăit pe tărâmuri străine.
Atâţia oameni au încercat să mă ucidă, încât nici nu mai ştiu cum îi cheamă.
Am fost vândută ca o iapă de prăsilă.
Am fost înlănţuită şi trădată, siluită şi pângărită.
Ştii ce m-a ţinut în picioare în toţi aceşti ani în surghiun?
Credinţa.
Nu în vreun zeu, nu în mituri şi legende. În mine.
În Daenerys Targaryen.
Lumea nu mai văzuse un dragon de veacuri când s-au născut copiii mei.
Dothrakii nu mai traversaseră nicio mare. Au făcut-o pentru mine.
M-am născut să domnesc în Cele Şapte Regate şi voi domni.
O să domneşti peste un cimitir, dacă nu-l învingem pe Regele Nopţii.
Războiul împotriva surorii mele a început deja.
Nu poţi avea pretenţia să oprim lupta şi să luptăm alături de tine
împotriva a ceea ce ai văzut dincolo de Zid.
Nu-l crezi. Înţeleg, sună nebuneşte.
Dacă soarta a readus-o pe Daenerys Targaryen pe ţărmurile noastre,
l-a făcut şi pe Jon Snow regele Nordului.
Ai fost prima care i-a adus pe dothraki în Westeros?
El e primul care i-a aliat pe sălbatici şi pe nordici.
A fost numit Lord Comandant al Rondului de Noapte,
a fost numit rege al Nordului nu datorită obârşiei alese.
N-are aşa ceva, e un nenorocit de bastard.
Toţi afurisiţii ăia duri l-au ales conducător,
căci cred în el.
Toate lucrurile în care nu crezi, el le-a înfruntat.
A luptat împotriva lor, spre binele oamenilor lui.
Şi-a pus viaţa în joc pentru oamenii lui.
A primit un cuţit în inimă pentru oamenii lui. Şi-a dat...
Dacă nu lăsăm deoparte duşmănia şi nu ne aliem, vom muri.
Şi n-o să mai conteze al cui schelet va sta pe Tronul de Fier.
Dacă nu mai contează, atunci, poţi să pleci genunchiul.
Jură-i credinţă reginei Daenerys, ajut-o s-o învingă pe sora mea,
şi, împreună, oştirile noastre vor apăra Nordul.
Nu e timp pentru aşa ceva. Nu e timp pentru nimic din astea!
- În timp ce stăm şi dezbatem... - Nu durează mult să pleci genunchiul.
- Închină-ţi sabia în slujba ei. - De ce aş face asta?
Nu vreau să te jignesc, Înălţimea Ta, dar nu te cunosc.
Pretenţia ta la tron se sprijină în întregime pe numele tatălui tău
şi propriul meu tată a luptat împotriva Regelui Nebun.
Lorzii din Nord au avut încredere în mine să-i conduc
şi voi continua s-o fac cât pot de bine.
E drept. Drept e şi să subliniez
că sunt regina de drept a Celor Şapte Regate.
Când te declari rege al regatului din Nord,
te răzvrăteşti pe faţă.
Iertaţi-mi lipsa de maniere.
Sunteţi amândoi obosiţi după lunga călătorie.
Vă vom pregăti nişte băi şi vă vom trimite cina în camere.
Sunt prizonier?
Încă nu.
Aliaţii noştri din Insulele de Fier şi Dome au fost atacaţi.
Au scăpat două sau trei corăbii, restul, scufundate sau capturate.
Ellaria şi Şerpoaicele Nisipului, moarte sau capturate.
- Greyjoy-ii, morţi sau capturaţi. - Cu toţii?
Ridicaţi-l!
- Soră-ta e moartă? - E în mâinile lui Euron.
L-ai văzut când a luat-o captivă?
- Dar tu ai scăpat? - N-am putut s-o salvez. Am încercat.
Nu mai erai aici, dacă ai fi încercat.
Trădătoarelor!
- Ce târfă! - Trădătoareo!
Asta da, viaţă! Uită-te la ei cum aclamă un Greyjoy!
Trebuie să fiu sincer, mi s-a întărit mădularul.
L-ai văzut faţa micuţului Theon înainte să sară în apă?
Ce fătălău!
Regina mea, te rog să primeşti acest dar
din partea tuturor supuşilor tăi credincioşi din Insulele de Fier.
Îţi ofer ceea ce niciun alt bărbat n-a fost în stare să ofere: dreptate.
Dreptate pentru fiica ta asasinată.
Te-ai dovedit cel mai mare căpitan de pe Cele Paisprezece Mări
şi un adevărat prieten al Coroanei.
Meriţi mai mult decât un prieten.
Şi tu meriţi să fii răsplătit cum se cuvine pentru eroism.
Nu vreau decât o singură răsplată.
Vei avea ce-ţi pofteşte inima... După ce câştigăm războiul.
Cu Euron Greyjoy la comanda forţelor noastre navale
şi cu Jaime Lannister în fruntea oştirilor noastre,
fiii şi fiicele Westerosului ne vor apăra ţara.
Nimic nu se compară cu asta, nu-i aşa? Iubirea oamenilor...
Deşi cred că tu n-ai de unde să ştii.
Aceeaşi gloată a scuipat-o pe soră-mea nu cu mult timp în urmă.
Şi, dacă ne trădezi, îţi vor aclama căpăţâna înfiptă într-un stâlp.
Sau pe a ta. Le plac căpăţânile tăiate, de fapt.
Ascultă, dacă ai vreun sfat, mi-ar plăcea să-l aud.
Când avem o oră sau două să vorbim, ca fraţii.
- Sfat? - Îi place blând sau dur?
Un deget în fund? Nu acum. Vorbim mai târziu.
Vreau să ştii că înţeleg.
Deşi suntem duşmance, înţeleg furia care te animă.
Am fost acolo atunci când Ser Gregor i-a zdrobit capul ibovnicului tău.
Dacă închid ochii, pot să aud capul lui Oberyn pocnind.
Urletul tău.
N-am mai auzit niciodată aşa ceva. Mi-am zis: "Dragoste adevărată."
Oberyn arăta minunat în ziua aia, fără îndoială.
Se mişca ca nimeni altul. Mânuia suliţa mai bine ca oricine.
Nici măcar Ser Gregor nu l-a putut opri. Dacă nu l-ar fi tachinat!
Ar fi putut să plece şi să-l lase să moară pe bietul Ser Gregor.
Dar nu aşa proceda ibovnicul tău, nu?
Acum e îngropat undeva.
Şi uite-l pe Ser Gregor mai puternic ca oricând.
Trebuie să-ţi fie greu să vezi asta.
Când mi-a fost răpită fiica, singura mea fiică...
Nu-ţi poţi închipui cum e decât dacă ai pierdut un copil.
Am hrănit-o eu însămi la sân, deşi mi-au spus s-o dau unei doici.
Nu puteam îndura s-o văd în braţele altei femei.
Eu n-am avut o mamă, dar Myrcella a avut.
Era a mea, şi tu mi-ai răpit-o. De ce ai făcut asta?
Nu mai are importanţă.
Şi fiica ta e frumoasă.
Ochii ăia căprui, buzele... O frumuseţe dornisheană fără cusur.
Îmi închipui că e preferata ta.
Ştiu, n-ar trebui să avem preferaţi, dar oameni suntem.
Iubim pe cine iubim.
Iartă-mă, nu înţeleg ce spui.
Căluşul mă împiedică să aud ce spui.
Trebuie să fie frustrant.
Cu toţii facem alegeri. Tu ai ales să-mi ucizi fiica.
Pesemne că te-ai simţit puternică după ce ai ales asta.
Acum te mai simţi puternică?
Nu dorm prea bine. Nu dorm deloc, de fapt.
Stau în pat, mă uit la baldachin
şi mă gândesc la moduri de a-mi ucide duşmanii.
Cum s-o distrug pe Ellaria Sand, femeia care mi-a ucis singura fiică?
M-am gândit să-l pun pe Ser Gregor să-ţi zdrobească capul, ca lui Oberyn.
Ar fi poetic, bănuiesc, dar e o moarte prea rapidă.
M-am gândit să-l pun să-i zdrobească căpăţâna fiicei tale.
E aşa de frumoasă!
Gândul la acest chip încântător, pocnind ca un ou de raţă...
Nu, nu se cuvine!
Mama..
Qyburn, aici de faţă, e cel mai isteţ om pe care-l ştiu.
Îndeajuns de isteţ, încât să afle cu ce otravă ai ucis-o pe Myrcella.
- Lungul Rămas-Bun, parcă? - Lungul Adio.
Asta e.
- În cât timp îşi face efectul? - E greu de spus.
Ore, zile, depinde de constituţia subiectului.
- Dar moartea e sigură? - Da, Înălţimea Ta, sigură.
Fiica ta va muri aici, în această temniţă,
şi vei fi alături de ea, privind-o murind.
Îţi vei petrece aici tot restul zilelor.
Dacă refuzi să mănânci, îţi vom îndesa mâncarea pe gât cu forţa.
Vei trăi s-o vezi pe fiica ta cum putrezeşte.
Să vezi chipul acesta fără cusur cum se preface în os şi ţărână.
Tot timpul, punând în balanţă alegerile pe care le-ai făcut.
Asigură-te că gărzile schimbă torţele o dată la câteva ore.
Nu vreau să-i scape nimic.
Nu face asta!
Ce faci? Nu poate să ne vadă nimeni aşa.
Sunt regina Celor Şapte Regate. Fac ce poftesc.
Iartă-mă, Înălţimea Ta. A venit vizitatorul din Braavos.
Bine. Şi să schimbi aşternuturile.
Îndată, Înălţimea Ta.
Nu, mulţumesc.
Condoleanţe, Înălţimea Ta, pentru moartea fiului tău.
După toate relatările, era un tânăr de ispravă.
Banca de Fier nu te-a trimis aici să oferi condoleanţe.
Condoleanţe şi felicitări.
Să devii prima regină a Celor Şapte Regate
e o ispravă demnă de toată lauda.
Banca de Fier apreciază faptul că ai înlăturat jugul superstiţiei,
eliberând Coroana de elementele care căutau să submineze domnia legii.
Distrugerea Septului lui Baelor a fost un accident tragic.
Într-adevăr. Dar uneori tragediile sunt necesare
pentru a restabili ordinea şi cârmuirea după preceptele raţiunii.
Banca de Fier îşi vrea aurul înapoi.
Nici tatăl tău nu vorbea pe ocolite.
Dar da, datoriile voastre sunt considerabile.
Şi acum porţi un război pe câteva fronturi.
Ştim amândoi cât de scump poate fi războiul.
Şi ştim amândoi că aurul câştigă războaie.
Ai vistieriile goale. Risipa răposatului tău soţ e de vină.
Cei mai bogaţi aliaţi ai tăi, Casa Tyrell, îţi sunt duşmani acum.
Eşti înconjurată din toate părţile de rivali la Tron.
Şi Banca de Fier vrea să pună rămăşag pe un învingător.
Noi nu punem rămăşaguri.
Investim în întreprinderi despre care credem că vor avea succes.
Un fel dichisit de a spune "rămăşag".
Războiul a început deja, am atacat prima.
Am decapitat şerpoaica dornisheană. Flota mea stăpâneşte Marea Îngustă.
Flota lui Euron Greyjoy stăpâneşte Marea Îngustă.
- Euron Greyjoy mi-e credincios. - Deocamdată.
Daenerys Targaryen are trei dragoni în toată firea.
Cât de bine rezistă corăbiile de lemn împotriva dragonilor care suflă foc?
Dragonii ei s-ar putea să nu fie atât de invulnerabili pe cât îi cred unii.
Dar hai să vorbim despre fata Targaryen. Vreţi să investiţi în ea?
Bănuiesc că Banca de Fier a investit mult aur în negoţul cu sclavi.
Cum arată profiturile, acum, că Daenerys a eliberat toţi sclavii?
Negoţul cu sclavi merge mai rău, e adevărat.
Se consideră mai mult o revoluţionară decât o regină.
În experienţa ta, ce păţesc bancherii ajunşi pe mâna revoluţionarilor?
Lannisterii datorează destul de mulţi bani Băncii de Fier,
dar Lannisterii îşi plătesc mereu datoriile.
Poţi spune asta despre foştii sclavi, dothraki sau dragoni?
- Se vede că eşti fiica tatălui tău. - Dă-mi două săptămâni.
Fii oaspetele meu de onoare în Debarcaderul Regelui.
Şi, când te vei întoarce în Braavos, îţi jur,
datoria mea va fi plătită în întregime.
Am venit să fiu posomorât după eşecul de a prezice atacul lui Greyjoy.
Îmi îngreunezi sarcina. Arăţi mult mai bine posomorât decât mine.
Mă faci să simt că dau greş şi când mă posomorăsc c-am dat greş.
Sunt prizonier pe insula asta.
N-aş spune că eşti "prizonier" pe insula asta.
Eşti liber să te plimbi prin castel, pe plaje, să mergi oriunde vrei.
- Numai la corabie, nu. Mi-aţi luat-o. - N-aş spune că ţi-am luat corabia.
Nu joc jocuri de cuvinte cu tine. Morţii vin după noi toţi.
Tu gândeşte-te ce e de făcut cu flota mea lipsă şi cu aliaţii ucişi,
şi eu o să mă gândesc ce e de făcut cu umblătorii tăi.
Şi mie mi-e greu să înţeleg, sincer.
Dacă mi-ar fi povestit cineva despre umblătorii albi şi Regele Nopţii...
- Probabil că nu mă crezi. - Ba te cred.
Înainte nu credeai. "Grumkini şi snarci" i-ai numit. Ţii minte?
- Ai spus că sunt prostii. - Erau prostii. Toată lumea ştia asta.
Dar apoi i-a văzut Mormont şi i-ai văzut şi tu.
Şi mă încred mai mult în ochii unui bărbat cinstit decât în ce ştie lumea.
Cum să-i conving pe oamenii care nu mă cunosc
că un duşman în care nu cred vine să-i omoare pe toţi?
Bună întrebare!
Ştiu că e o întrebare bună, caut un răspuns.
Mintea oamenilor nu e făcută pentru probleme atât de mari.
Umblătorii albi, Regele Nopţii, oştirea morţilor...
E aproape o uşurare să înfrunţi un monstru familiar ca sora mea.
Trebuie să-mi pregătesc oamenii pentru ce va să vină.
Nu-i pot ajuta de aici. Aş vrea să plec.
Nu cred că ai devenit regele Nordului renunţând atât de uşor.
Toată lumea mi-a spus să învăţ din greşelile tatei. Nu te duce în Sud.
Nu răspunde chemării fiicei Regelui Nebun, o năvălitoare străină...
Şi iată-mă. Un neghiob din Nord.
Copiii nu sunt imaginea leită a taţilor, din fericire pentru noi.
Uneori, năvălitorii străini
şi neghiobii din Nord ascund mai mult decât se vede.
Daenerys putea ridica pânzele spre Westeros mai demult, dar n-a făcut-o.
În loc de asta, a rămas şi a salvat mulţi oameni de o soartă teribilă,
unii dintre ei fiind pe această insulă cu noi chiar acum.
Ai putea să-i întrebi pe ei ce părere au despre fiica Regelui Nebun.
Ea apără oamenii de monştri ca tine. E motivul pentru care a venit aici.
Şi n-o să meargă în Nord, să lupte cu un duşman pe care nu l-a mai văzut
la îndemnul unui bărbat pe care nu-l cunoaşte, după o singură întâlnire.
Nu e o cerere rezonabilă.
Aşadar, ai vreo cerere rezonabilă?
- Ce vrei să spui? - Poate că eşti un neghiob din Nord.
Te întreb dacă-ţi pot fi de folos cu ceva.
- Sticla dragonului? - Da. Sticlă vulcanică, obsidian.
Spune că ai o cantitate imensă aici.
De ce vorbim despre sticlă? Tocmai am pierdut doi aliaţi.
Motiv pentru care vorbeam cu Jon Snow, un potenţial aliat.
Şi ce treabă are "regele Nordului" cu sticla dragonului?
Se pare că poate fi transformată în arme
care ucid umblătorii albi şi oştenii lor.
Sau îi opresc. Îi distrug... Nu ştiu cum se spune.
Şi tu ce crezi despre această oştire a morţilor
şi despre umblătorii albi şi regii nopţii?
Mi-ar plăcea foarte mult să cred că Jon Snow se înşală.
Dar un înţelept a spus odată că n-ar trebui să crezi ceva
numai fiindcă vrei să crezi.
- Ce înţelept a spus asta? - Nu-mi aduc aminte.
Încerci să-ţi prezinţi propriile opinii drept învăţăminte străvechi?
N-aş face niciodată asta. Nu în faţa ta.
Motivul pentru care-l cred pe Jon Snow este că e aici.
Pesemne că toţi sfetnicii lui i-au spus să nu vină.
Şi eu i-aş fi spus să nu vină. Cu toate astea, e aici.
Nu trebuie să-l crezi pe cuvânt. Lasă-l să extragă sticla dragonului.
Dacă se înşală, nu face doi bani. Nici nu ştiai că era aici.
Nu preţuieşte nimic pentru tine. Dă-i ceva fără să-i dai nimic.
Fă un pas spre o relaţie mai bună cu un posibil aliat.
Ţine-l ocupat în timp ce ne îndreptăm atenţia spre Casterly Rock.
Ce-a spus Ser Davos despre
"pumnalul în inimă" pentru poporul lui? Ai remarcat?
Trebuie să le îngădui micile lor fantezii. E mohorât în Nord.
E uluitor să vezi aşa ceva!
L-am numit după fraţii mei, Viserys şi Rhaegar.
Acum sunt morţi amândoi. Şi tu ai pierdut doi fraţi.
Oamenii au crezut că dragonii au dispărut pentru totdeauna, şi iată-i!
Poate că ar trebui să regândim cu toţii ceea ce credem că ştim.
- Ai vorbit cu Tyrion. - Doar e Mâna mea.
Îi place să vorbească.
Tuturor ne plac lucrurile la care suntem buni.
Mie, nu.
Ştii că n-am s-o las pe Cersei să rămână pe Tronul de Fier.
Nu m-am aşteptat niciodată s-o laşi.
Şi nu m-am răzgândit cu privire la regatele care aparţin tronului.
Nici eu.
O să-ţi dau voie să extragi sticla dragonului şi să faci arme din ea.
Dacă ai nevoie de oameni sau resurse, ţi le pun la dispoziţie.
Mulţumesc.
Deci mă crezi în ce-l priveşte pe Regele Nopţii şi oştirea morţilor?
Apucă-te de treabă, Jon Snow.
- Cât avem? - Patru mii de baniţe, doamna mea.
Şi asta ce înseamnă?
Pentru actualii ocupanţi ai castelului,
e destulă mâncare pentru un an. Poate, şi mai mult.
Şi care e cea mai lungă iarnă din ultimii o sută de ani?
Nu sunt sigur, o să verific cronicile maesterului Luwin.
A păstrat copii ale tuturor mesajelor aduse de corbi.
Îmi spui că nu avem destule merinde.
Mai ales dacă oştirile Nordului se întorc să apere Winterfellul.
Nu, doamna mea, pesemne că nu.
Atunci, trebuie să ne pregătim pentru această eventualitate.
Din orice direcţie ar veni primejdia, ăsta e cel mai bun loc s-o întâmpini.
Trebuie să începem să ne umplem depozitele cu transporturi regulate
de la fiecare fortăreaţă din Nord.
Dacă nu folosim grânele până la finele iernii, o să le dăm înapoi.
Dar, dacă întregul Nord trebuie să se refugieze în Winterfell,
nu vor avea timp să ia cu ei căruţe cu grâne.
- Foarte înţelept, doamna mea. - Maester Wolkan, te ocupi tu?
Nu acoperă pieptarele cu piele?
Nu, doamna mea.
Şi n-ar trebui? Odată ce vine frigul?
Ar trebui, într-adevăr. Iartă-mă, doamna mea.
Tu, de colo, de ce nu sunt acoperite cu piele?
Comanda îţi vine ca o mănuşă.
Nordicii sunt toţi cu faţa spre miazănoapte,
speriaţi de primejdia de dincolo de Zid.
Aşa trebuie.
O cunosc pe Cersei mai bine decât oricine. Dacă îi întorci spatele...
N-o cunoşti pe Cersei mai bine decât oricine de aici.
Voiam doar să spun...
Că cea care mi-a ucis mama, tatăl şi fratele e periculoasă?
Îţi mulţumesc pentru sfatul înţelept.
Una din două: fie morţii îi vor învinge pe vii,
caz în care toate necazurile noastre iau sfârşit.
Sau viaţa va învinge. Şi ce va urma atunci?
Nu lupta în Nord sau în Sud.
Poartă toate bătăliile de oriunde, oricând, în gând.
Toţi îţi sunt duşmani, toţi îţi sunt prieteni,
fiecare serie de întâmplări posibile se întâmplă în acelaşi timp.
Dacă trăieşti aşa, n-o să te surprindă nimic.
Vei fi văzut deja orice s-ar întâmpla.
Lady Sansa, la poartă!
Ziua bună, Sansa!
- Mi-aş dori să fie şi Jon aici. - Da, am nevoie să-i vorbesc.
Eşti ultimul fiu legitim al tatei.
- Acum eşti stăpân peste Winterfell. - Nu pot fi stăpân peste Winterfell.
Nu pot fi stăpân peste nimic. Sunt Corbul cu Trei Ochi.
Nu ştiu ce înseamnă asta.
- E greu de explicat. - Încearcă! Te rog, pentru mine!
Înseamnă că pot să văd totul. Tot ce s-a întâmplat vreodată.
Tot ce se întâmplă acum.
Deocamdată, sunt doar fragmente. Trebuie să învăţ să văd mai bine.
Când se va întoarce Noaptea Lungă, trebuie să fiu pregătit.
- De unde ştii toate astea? - M-a învăţat Corbul cu Trei Ochi.
Credeam că tu eşti Corbul cu Trei Ochi.
Ţi-am spus că e greu de explicat.
- Bran... - Îmi pare rău pentru ce-ai pătimit.
Îmi pare rău c-a trebuit să se întâmple aici, acasă.
A fost o noapte aşa de frumoasă... Ningea exact ca acum.
Iar tu erai atât de frumoasă în rochia ta albă de mireasă...
- Trebuie să mă întorc, Bran. - Eu mai rămân puţin.
- Doare? - Puţin. Mai puţin decât înainte.
Infecţia pare să nu mai fie activă.
Neobişnuit. Improbabil. Ţi-ar putea fi iertată presupunerea
că tot stratul de piele infectată a fost îndepărtat
şi suprafaţa de dedesubt, tratată cu vreun unguent.
Nu ştiu nimic despre asta. Am început dintr-odată să mă simt mai bine.
Am presupus că odihna m-a ajutat. Şi vremea.
Vremea... Eşti liber să pleci, Ser.
Această cameră e pentru bolnavi, printre care nu te mai numeri.
Tarly, aş vrea să-ţi vorbesc diseară în biroul meu.
- Cât e de rău? - Bănuiesc c-o să aflu diseară.
Unde ai de gând să mergi?
M-am predat acestei molime din clipa în care am văzut-o.
Ştiam că mă va ucide sau îmi voi pune eu capăt zilelor înainte.
Daenerys Născută din Furtună m-a convins de contrariu.
Locul meu e alături de ea din nou.
Îi datorez viaţa. Ei şi ţie.
Tatăl tău m-a salvat nu doar o dată. Măcar atât puteam să fac.
- Poate că ne vom întâlni din nou. - Nădăjduiesc că da.
- L-ai tratat. - Da.
- Cine ţi-a spus să-l tratezi? - Nimeni.
Cine a interzis oricui să încerce să-l trateze?
- Parcă îmi amintesc că Domnia Ta. - Cu toate astea, l-ai tratat.
Aşa am făcut, da.
Ţi-am interzis fiindcă e primejdios şi rareori încununat de succes.
Mai ales, cu cineva de vârsta asta.
Te puteai molipsi şi puteai să-i molipseşti şi pe ceilalţi.
Puteai distruge întreaga Citadelă.
Dar n-ai făcut-o. E un tratament meticulos şi dificil.
Mulţi maesteri experimentaţi l-au încercat şi au dat greş.
Cu toate astea, tu ai reuşit. Cum?
Am citit cartea şi am urmat instrucţiunile.
Omul ăla e viu datorită ţie. Ar trebui să fii mândru.
- Îţi mulţumesc, arhimaestere. - Vino aici.
Toate manuscrisele şi pergamentele astea putrezesc aici.
Vreau să le copiezi.
Aşteptai o răsplată?
Răsplata ta e că n-ai fost dat afară imediat din Citadelă.
Ai face bine să începi.
Ai grijă la căpuşe. Le place şi carnea de om.
Trebuie să găsim flota lui Euron Greyjoy şi s-o scufundăm.
Înălţimea Ta, a distrus deja o mare parte din flota noastră.
- Dacă am trimite corăbiile rămase... - Nu sugeram să trimitem corăbiile.
Ar trebui să mergi tu însăţi?
Corăbiile lui Euron ar putea fi oriunde sau în mai multe locuri.
Ai zbura singură deasupra mării cine ştie cât timp...
N-aş fi singură. I-aş avea cu mine pe Drogon, pe Viserion şi pe Rhaegar.
Le poate face cineva ceva?
Îţi pot face ţie ceva. O singură săgeată e de ajuns.
Riscul e prea mare. Eşti prea importantă.
- Cum rămâne cu Casterly Rock? - Nepătaţii vor ajunge curând.
- Şi ce-i va aştepta? - O situaţie dificilă.
- Ştiu că venim. - Da.
Cersei crede că scopul meu în viaţă e să distrug Casa Lannister.
Va fi pregătită.
Casterly Rock n-a mai fost cucerit niciodată.
Oştirea Lannister e aceeaşi oştire pe care a construit-o tatăl meu.
Bine antrenată şi bine aprovizionată, cel puţin zece mii de oşteni.
Ne vor vedea venind.
Vor fi gata.
Porţile Casterly Rock sunt impenetrabile.
Lupta pentru a urca pe ziduri va fi grea. Vom fi în dezavantaj.
Mulţi oşteni vor muri. Exact aşa cum a prevăzut tatăl meu.
Un lucru interesant despre tatăl meu... A construit castelul dintr-o ruină,
a construit oştirea, a construit Casterly Rock aşa cum îl ştim...
Dar n-a construit canalele. Era o muncă mai prejos de el,
aşa că l-a însărcinat pe cel mai de jos om pe care i-a putut găsi: eu.
Avea dreptate, eram jos. Anturajul meu, la fel. Femei, în mare parte.
Nu erau bine-venite la castel. Tata nu privea cu ochi buni aceste purtări.
Nu le puteam aduce pe porţile din faţă sau să le găzduiesc în cameră.
Aşadar, în timp ce construiam canalele, am adăugat ceva pentru mine.
Era un pasaj care începea într-o grotă lăturalnică de pe ţărm
şi ajungea până sub unul dintre principalele turnuri de pază.
Nu există loc mai bun pentru distracţiile murdare decât sub pământ.
Casterly Rock e o fortăreaţă impenetrabilă.
Dar, după cum a spus odată un bun prieten:
"Dă-mi 10 oameni de nădejde, şi o penetrez pe scârbă."
Aşa începe.
Vor înfrunta grosul oştirilor Lannister. Vor fi depăşiţi numeric.
Oştirile surorii mele luptă pentru ea de frică.
Nepătaţii vor lupta pentru ceva mai înalt.
Vor lupta pentru libertate şi pentru persoana care le-a oferit-o.
Vor lupta pentru tine. Şi de aceea vor învinge.
N-a mai rămas nimeni.
Ar trebui să fie mai mulţi. Mult mai mulţi.
Unde sunt?! Unde sunt ceilalţi Lannisteri?
- S-a terminat. - Da.
Şi-acum, vaietele ploii Răsună-n gol pe al nost' castel.
- Am luptat vitejeşte? - Pe cât de vitejeşte puteaţi.
N-a fost niciodată punctul nostru tare. Trandafiri aurii, într-adevăr.
Fratele tău şi noua lui regină au crezut că veţi apăra Casterly Rock.
Adevărul e că Casterly Rock nu mai preţuieşte prea mult. Pentru mine, da.
Dar amintirile mele din copilărie n-o vor ajuta pe Cersei să păstreze tronul.
- Aşa că i-ai lăsat să ia castelul? - Deocamdată. Nu-l vor păstra.
Flota lui Euron Greyjoy le-a ars corăbiile
şi am golit cămările înainte să plecăm.
În cele din urmă, vor fi nevoiţi să-şi abandoneze poziţia
şi să mărşăluiască prin tot Westerosul.
Şi ţi-ai luat oştirea, adevărata oştire, şi te-ai dus unde nu erau.
Aşa cum mi-a făcut mie Robb Stark în Pădurea Şoaptelor.
- Eşecurile ascund mereu învăţăminte. - Da. Pesemne că eşti înţelept deja.
Tatăl meu mi-a spus mereu că învăţ greu.
Dacă era atât de isteţ,
de ce n-a cucerit Highgarden din clipa în care v-au secat minele de aur?
Bănuiesc c-o să-l întreb eu însămi destul de curând.
Nu mai am ocazia de a învăţa din greşeli.
Cum ai s-o faci? Cu sabia aia?
A fost sabia lui Joffrey, nu? Nu c-ar fi folosit-o vreodată.
- Cum i-a spus? - Plânsetul Văduvei.
Era un mare neisprăvit, nu-i aşa?
Am făcut lucruri de nedescris ca să-mi apăr familia.
Sau le-am urmărit făcute de alţii, la porunca mea.
N-am avut niciodată remuşcări. Erau necesare.
Şi am făcut tot ce mi-am imaginat necesar pentru siguranţa Casei Tyrell.
Dar sora ta a făcut lucruri
pe care n-am reuşit să mi le imaginez.
Asta a fost greşeala mea principală: un eşec de imaginaţie.
- E un monstru, ştii asta? - Pentru tine, poate. Şi pentru alţii.
Dar, după ce vom învinge şi nu va mai rămâne niciun duşman...
Când oamenii vor trăi în pace în lumea construită de ea,
chiar crezi că-şi vor frânge mâinile din cauza metodelor ei?
O iubeşti. Chiar o iubeşti! Biet neghiob!
- O să-ţi aducă sfârşitul. - Posibil.
Dar n-am nimic de câştigat dacă discut asta cu tine, nu?
Cu cine altcineva să vorbeşti? Ai putea avea o garanţie mai bună
că lucrurile pe care le spui vor rămâne între noi?
Dar poate că ai dreptate.
Dacă te-a împins până aici, lucrurile ţi-au scăpat de sub control.
Da. Aşa e.
Femeia asta e o molimă.
Regret c-am ajutat la răspândirea ei. Şi tu vei regreta.
Cred c-am terminat aici.
- Cum o să se întâmple? - Cersei a avut câteva idei.
Să fii biciuită pe străzi
şi să ţi se taie căpăţâna în faţa Fortăreţei Roşii.
Să fii jupuită de vie şi atârnată de zidurile Debarcaderului Regelui.
Am convins-o să renunţe la ele.
- O să simt durere? - Nu, m-am încredinţat că nu.
Asta e bine.
Nu mi-ar plăcea să mor ca fiul tău. Cu mâinile la gât,
făcând spume la gură, cu ochii injectaţi şi pielea purpurie...
Cred că te-ai simţit groaznic, fiind cavaler în Garda Regelui şi tată.
Până şi eu m-am simţit groaznic.
O scenă cutremurătoare. Nu asta avusesem în gând.
Vezi tu, nu mai văzusem otrava la lucru până atunci.
Spune-i lui Cersei. Vreau să ştie că am fost eu.
Subtitrarea: Retail
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro