Vă întrebaţi de ce v-am adus aici pe toţi.
La urma urmei, tocmai am avut un festin.
De când ne răsfaţă bătrânul Walder cu două festinuri la două săptămâni?
Degeaba eşti stăpân peste ţinuturile riverane
dacă nu poţi sărbători cu familia! Eu aşa socotesc!
I-am adunat pe toţi Frey-i care fac mai mult de două parale,
ca să vă spun planurile mele pentru această mare Casă,
acum, că a venit iarna.
Dar, înainte de toate, un toast!
Gata cu poşirca aia dornisheană! Ăsta e cel mai bun vin de Arbor!
Vin adevărat, pentru eroi adevăraţi!
Stăm împreună!
Tu, nu. Nu irosesc un vin bun pe o afurisită de femeie.
Poate că nu sunt cel mai plăcut bărbat. Recunosc.
Dar sunt mândru de voi. Sunteţi familia mea,
bărbaţii care m-au ajutat să masacrez familia Stark la Nunta Roşie.
Da, da, aclamaţi!
Nişte viteji, cu toţii!
Aţi spintecat o femeie grea cu prunc.
Aţi tăiat gâtul unei mame a cinci copii.
V-aţi masacrat oaspeţii după ce i-aţi invitat în casa voastră.
Dar n-aţi măcelărit toată Casa Stark.
Nu, nu. Asta a fost greşeala voastră.
Trebuie să-i stârpiţi pe toţi, de la rădăcină.
Dacă laşi în viaţă un singur lup, oile sunt mereu în primejdie.
Când vor întreba oamenii ce s-a petrecut aici,
spune-le că Nordul nu uită. Spune-le că a venit iarna după Casa Frey.
URZEALA TRONURILOR Seria VII, Episodul 1
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Sunteţi sălbatici?
Sunt Meera Reed, fiica lui Howland Reed.
El e Brandon Stark, fiul lui Ned Stark.
De unde ştiu eu că e adevărat?
Ai fost la Pumnul Primilor Oameni. Ai fost la Sălaşul Aspru.
Ai văzut oştirea morţilor. L-ai văzut pe Regele Nopţii.
Vine după noi. După noi toţi.
Bine. Haideţi! Duceţi-i înăuntru!
Vreau ca toţi maesterii din nord
să caute în cronici orice referire la sticla dragonului.
Sticla dragonului ucide umblătorii albi, acum e mai preţioasă decât aurul.
Trebuie s-o găsim, să săpăm după ea şi să construim arme din ea.
Toată lumea între 10 şi 60 de ani
se va antrena zilnic cu suliţe, lănci, arcuri şi săgeţi.
Era timpul să-i învăţăm pe flăcări ăştia văratici cum să lupte.
Nu doar pe flăcăi.
Nu putem apăra Nordul dacă luptă doar jumătate din populaţie.
Vrei să-i pun o suliţă în mână nepoatei mele?
Nu plănuiesc să tricotez lângă vatră, în timp ce bărbaţii luptă pentru mine.
Oi fi eu mică, lord Glover, şi oi fi fată,
dar sunt o nordică în aceeaşi măsură ca Domnia Ta.
Într-adevăr, doamna mea, n-a pus nimeni la îndoială...
N-am nevoie de permisiunea ta ca să apăr Nordul.
Vom antrena orice bărbat, femeie, băiat şi fată de pe Insula Ursului.
În timp ce ne pregătim pentru atac, trebuie să ne întărim apărarea.
Singurul lucru care stă între noi şi oştirea morţilor este Zidul,
şi Zidul n-a mai fost apărat cum se cuvine de veacuri întregi.
Nu sunt regele oamenilor liberi.
Dar, dacă e să supravieţuim împreună acestei ierni...
Vrei să apărăm castelele în numele tău?
Ultima oară i-am văzut pe Regele Nopţii la Sălaşul Aspru.
Castelul cel mai apropiat de Sălaş e Rondul de Est la Mare.
Atunci, acolo mă duc. Se pare că noi suntem Rondul de Noapte acum.
Dacă trec de Zid,
primele două castele în drumul lor sunt Ultima vatră şi Karhold.
Casele Umber şi Karstark au trădat Nordul.
Castelele lor ar trebui dărâmate, să nu mai rămână piatră peste piatră.
Castelele n-au făptuit nicio fărădelege.
Şi avem nevoie de toate fortăreţele pentru războiul care va veni.
Ar trebui să dăm Ultima Vatră şi Karhold altor familii,
unor familii loiale, care ne-au susţinut împotriva lui Ramsay.
Casele Umber şi Karstark au luptat lângă Casa Stark veacuri la rând.
Ne-au slujit cu credinţă generaţie după generaţie.
Şi ne-au trădat.
N-am să le iau acestor familii casele ancestrale
din cauza fărădelegilor unor fii nesăbuiţi.
Deci trădarea rămâne nepedepsită şi loialitatea, nerăsplătită?
Pedeapsa pentru trădare e moartea.
Micul John Umber a murit pe câmpul de luptă.
Harald Karstark a murit pe câmpul de luptă.
Au murit luptând pentru Ramsay.
Dă castelele familiilor oştenilor care au murit luptând pentru tine.
Când eram Lord Comandant al Rondului de Noapte,
am executat oameni care m-au trădat.
Am executat oameni care au refuzat să-mi urmeze ordinele.
Tata spunea mereu:
"Bărbatul care osândeşte trebuie să îndeplinească osânda."
Şi am încercat să trăiesc după aceste vorbe.
Nu voi pedepsi un fiu pentru păcatele tatălui său
şi nu voi lua casa unei familii
de la o familie căreia îi aparţine de veacuri.
Aceasta e hotărârea mea şi e definitivă.
Ned Umber!
Alys Karstark!
Veacuri de-a rândul, familiile noastre au luptat cot la cot.
Vă cer să juraţi din nou credinţă Casei Stark,
să fiţi stegarii noştri şi să veniţi în ajutorul nostru oricând vă chemăm.
Ridicaţi-vă!
Războaiele de ieri nu mai au însemnătate.
Nordul trebuie să se unească, tot Nordul însufleţit.
Vreţi să staţi alături de mine, Ned şi Alys? Acum şi întotdeauna?
Acum şi întotdeauna!
- Eşti sora mea, dar acum sunt rege. - O să începi să porţi coroană?
Când îmi pui la îndoială hotărârile în public, mă subminezi.
- Deci nu-ţi pot comenta hotărârile? - Fireşte că poţi, dar...
Nici Joffrey nu lăsa pe nimeni să-i conteste autoritatea.
Crezi că a fost un rege bun?
Crezi că eu sunt ca Joffrey?
Nu ştiu pe nimeni care să semene mai puţin cu Joffrey.
Mulţumesc.
- Eşti bun la asta, ştiai? - La ce?
La cârmuire.
- Nu- - Ba da! Ba da!
Te respectă, zău! Dar trebuie să...
- De ce râzi? - Ce spunea tata?
Tot ce e înainte de "dar" nu face două parale.
Mie nu mi-a spus niciodată asta.
Nu. Nu vorbea niciodată urât în faţa fetelor lui.
Fiindcă încerca să ne protejeze.
N-a vrut să vedem cât de murdară e lumea cu adevărat,
dar tata n-a reuşit să mă protejeze. Nici tu nu poţi. Nu mai încerca.
Nu mai încerc să te protejez, nu mai încerca nici tu să mă subminezi.
Nu încerc să te subminez!
Trebuie să fii mai deştept decât tata. Trebuie să fii mai deştept decât Robb.
I-am iubit, mi-e dor de ei, dar au făcut greşeli prosteşti.
Şi amândoi şi-au pierdut capul din cauza asta.
Şi cum să fiu mai deştept? Ascultându-te pe tine?
Ar fi oare atât de groaznic?
Un corb de la Debarcaderul Regelui, Înălţimea Ta.
"Cersei, din Casa Lannister, Prima pe Numele Ei,"
"Regina Andalilor şi a Primilor Oameni, Protectoarea celor Şapte..."
Ce vrea?
Să vin la Debarcaderul Regelui.
Să plec genunchiul sau să sufăr soarta tuturor trădătorilor.
Ai fost atât de preocupat de duşmanul dinspre nord,
încât ai uitat de cel dinspre sud.
Mă preocupă Regele Nopţii fiindcă i-am văzut.
Crede-mă, nici tu nu te-ai fi gândit la altceva dacă îl vedeai.
Avem un zid între noi şi Regele Nopţii.
Între noi şi Cersei nu e nimic.
Sunt o mie cinci sute de kilometri între noi şi Cersei. A venit iarna.
Lannisterii sunt o oştire din sud. N-au ajuns niciodată până aici.
Tu eşti oşteanul, dar o cunosc.
Dacă eşti duşmanul ei, nu se va opri până nu te va distruge.
A găsit o cale să-i ucidă pe toţi cei care i-au stat împotrivă.
Vorbeşti de parcă ai admira-o.
Am învăţat multe de la ea.
- Ce e asta? - Ceva ce am aşteptat toată viaţa.
Lucrul pentru care ne-a instruit tata, indiferent dacă ştia sau nu.
Ştia.
M-a obligat să 'învăţ pe dinafară fiecare oraş, lac, pădure sau munte.
Acum sunt ale noastre. Trebuie doar să le cucerim.
N-ai spus nimic de când ai venit acasă. Eşti furios pe mine?
Nu, nu sunt furios.
- Ţi-e teamă de mine? - Ar trebui să-mi fie?
Daenarys Targaryen l-a ales pe Tyrion să-i fie Mână.
Acum traversează Marea Îngustă,
nădăjduind să recucerească tronul tatălui ei.
Frăţiorul nostru, cel pe care îl iubeşti atât, pe care i-ai eliberat,
cel care i-a ucis pe tatăl nostru şi pe primul nostru născut,
acum e alături de duşmanii noştri şi le dă sfaturi.
E acolo, undeva, în fruntea unei flote.
- Unde vor acosta? - La Piatra Dragonului.
Are porturi cu apă adâncă, pentru corăbii.
Stannis a lăsat castelul neocupat şi ea s-a născut acolo.
Duşmani la răsărit.
Duşmani la sud, Ellaria Sand şi scorpiile ei.
Duşmani la apus, Olenna, bătrâna căţea. Altă trădătoare.
Duşmani la nord.
Bastardul lui Ned Stark a fost numit Regele Nordului
şi târfa aia ucigaşă de Sansa e alături de el.
Duşmani, pretutindeni. Suntem înconjuraţi de trădători.
Tu eşti acum la comanda oştirii Lannister. Ce facem?
A venit iarna.
Nu putem câştiga un război dacă nu ne putem hrăni oştirea.
Tyrellii au grânele, Tyrellii au vitele.
Vor accepta stegarii Tyrell să lupte alături de o hoardă Dothraki
şi de oşteni sclavi Nepătaţi?
Dacă cred că Daenerys va învinge. Nimănui nu-i place să piardă.
În acest moment, se pare că noi vom pierde.
- Sunt regina celor Şapte Regate. - Trei regate, în cel mai bun caz.
Nu sunt sigur că înţelegi în ce primejdie ne găsim.
Înţeleg că luptăm pe viaţă şi pe moarte. Înţeleg că pierzătorul moare.
Învingătorul poate lansa o dinastie care să dăinuie o mie de ani.
O dinastie pentru cine? Copiii noştri sunt morţi.
- Noi am rămas ultimii. - O dinastie pentru noi, atunci.
N-am apucat să vorbim despre Tommen.
- Ce mai e de spus? - Băiatul nostru şi-a luat viaţa.
M-a trădat. Ne-a trădat pe amândoi.
Ar trebui să ne plângem morţii la nesfârşit?
Pe mama, pe tata şi pe toţi copiii noştri? i-am iubit!
Dar acum s-au prefăcut în ţărână, iar noi suntem încă vii.
Suntem ultimii Lannisteri. Ultimii care mai înseamnă ceva.
Nici măcar Lannisterii nu pot supravieţui fără aliaţi.
Unde sunt acum aliaţii noştri?
Ai văzut ce au păţit Walder Frey şi familia lui.
Am auzit. Cum ne-am putut încrede într-un astfel de om?
N-am putut. Era un laş bătrân. Dar Casa Frey ne-a susţinut.
Acum sunt morţi cu toţii. Cine i-a omorât nu ne e prieten.
Avem nevoie de aliaţi. Mai buni, mai puternici.
Nu putem câştiga acest război de unii singuri.
Crezi că i-am ascultat 40 de ani pe tata fără să învăţ nimic?
Casa Greyjoy! i-ai invitat pe Greyjoy la Debarcaderul Regelui!
- Nu pe toţi. - Se pare că sunt toţi!
L-am invitat pe Euron Greyjoy, noul rege al Insulelor de Fier.
Tu însuţi ai spus-o. Avem nevoie de aliaţi mai buni. Uite-i!
Cum sunt aliaţi mai buni? Prin ce diferă de Frey?
Ambele Case şi-au ucis foştii prieteni imediat ce le-a convenit.
Aşa fac toţi când le convine. Spre deosebire de Frey, au corăbii.
- Şi se pricep să ucidă. - Nu se pricep la nimic.
Îi cunosc pe oamenii de fier. Sunt nişte omuleţi meschini şi frustraţi.
Nu ştiu decât să fure lucruri pe care nu le pot construi sau creşte.
Euron Greyjoy n-a venit aici pentru asta.
- Atunci, de ce a venit? - Pentru o regină.
În clipa în care am fost ales rege al Insulelor de Fier, m-au trădat.
Pe mine, unchiul lor! Mi-au furat cele mai bune corăbii şi au fugit.
Mi-au dus corăbiile la capătul lumii şi i le-au închinat reginei-dragon,
ca să-şi aducă oştirile aici, să te atace.
Asta nu înseamnă nimic pe lângă trădarea pe care ai suferit-o tu
din partea unei rude, din câte am auzit.
Totuşi, mă sâcâie.
Dacă i-aş ucide, m-aş simţi mult mai bine.
Şi, de vreme ce rudele noastre trădătoare luptă de aceeaşi parte...
M-am gândit că noi, monarhii de drept, i-am putea ucide împreună.
Dar tu nu eşti un rege de drept, nu-i aşa?
Greyjoy-i s-au răsculat împotriva tronului, pentru dreptul de a fi regi.
Dar, din câte îmi amintesc, aţi fost înfrânţi fără drept de apel. Apropo...
N-ai declanşat tu rebeliunea?
Navigând până la Casterly Rock, ca să incendiezi flota Lannister?
Ne-ai prins cu pantalonii în vine. Foarte isteaţă mişcare!
Fireşte, am ajuns oricum în Insulele de Fier. Am fost acolo.
Mi-aduc aminte. Te-am văzut. Auzisem atâtea despre tine...
Cel mai bun din lume. Nu-l poate opri nimeni.
Nu mi-a venit să cred, ca să fiu sincer.
Dar trebuie să recunosc, când ai dat buzna pe pod
şi ai început să spinteci oameni...
A fost glorios. Ca un dans.
Oamenii pe care i-am spintecat erau sânge din sângele tău.
Locul devenise prea aglomerat.
- Mi-a plăcut să te urmăresc. Sincer. - Şi mie, să omor Greyjoy.
Un lucru bun pentru mine.
Dacă nu ne-ai fi strivit, n-aş fi plecat în surghiun.
Şi n-aş fi ajuns cel mai bun căpitan de pe cele paisprezece mări.
- Nu şi cel mai modest. - Tu nu eşti modestă.
Eşti regina unui mare regat. Nu-ţi pasă de Insulele de Fier.
Nu găseşti acolo decât stânci şi găinaţ...
Şi o mulţime de oameni urâţi.
Flota de fier, pe de altă parte, e cu totul altceva.
E cea mai mare flotă pe care a văzut-o Westerosul.
Cu flota de fier, eşti stăpâna mări lor.
Îi poţi înfrânge pe năvălitorii de la răsărit.
Şi pe pretendenţii din nord şi din sud.
Ce vrei în schimb?
De când eram prunc
îmi doream să cresc şi să mă însor cu cea mai frumoasă femeie din lume.
Aşa că iată-mă! Cu o mie de corăbii. Şi cu două mâini de nădejde.
Îţi resping propunerea.
- De ce? - Nu eşti demn de încredere.
Ai mai încălcat făgăduieli făcute aliaţilor
şi i-ai ucis cu prima ocazie.
- Ţi-ai ucis propriul frate. - Încearcă şi tu. Te vei simţi grozav.
Nu mă aştept să te încrezi în mine din prima clipă.
Trebuie să-mi dovedesc intenţiile cinstite.
Din experienţa mea, cea mai scurtă cale spre inima unei femei e un dar.
Un dar nepreţuit.
Nu mă voi întoarce în Debarcaderul Regelui fără el.
Maestere Weyland...
Ficatul unui băutor, fără îndoială. cântăreşte-l.
Triumful plăcerilor trecătoare, pacostea omenirii.
Arhimaester, mă întrebam...
- Cât cântăreşte? - O sută patruzeci şi şapte.
Mă întrebam dacă v-aţi gândit la propunerea mea.
Nu-mi aduc aminte propunerea ta.
V-am întrebat dacă, având în vedere ce-am văzut în Nord,
aş putea avea acces în zona restrânsă a bibliotecii.
Zona aceea e rezervată maesterilor. Eşti cumva maester?
Nu e o propunere prea întemeiată, nu-i aşa?
Arhimaester, cu respect... i-am văzut.
Oştirea morţilor. Umblătorii albi.
Am fost trimis aici ca să învăţ cum să-i înving.
Toată lumea din Citadelă, cei care-mi vorbesc măcar,
toţi se îndoiesc de existenţa umblătorilor.
Toată lumea din Citadelă se îndoieşte de orice. E meseria lor.
Dar poveştile Nopţii Lungi nu pot fi pe de-a-ntregul inventate.
Prea multe asemănări din surse fără legătură între ele.
- Surse din zona cu acces restrâns? - Exact.
Şi cea mai simplă explicaţie pentru obsesia ta cu umblătorii
este că spui adevărul şi că ai văzut ceea ce ai spus că ai văzut.
- Deci mă credeţi. - Te cred.
Cântăreşti inima?
Asta vă face singurul om la sud de Gemeni care mă crede.
Nu suntem ca oamenii de la sud de Gemeni.
Şi nu suntem ca oamenii de la nord de Gemeni.
În Citadelă, trăim altfel de vieţi, din altfel de motive.
Suntem memoria acestei lumi, Samwell Tarly.
Fără noi, oamenii n-ar fi mai buni decât câinii.
Nu şi-ar aminti decât ultima masă. Nu s-ar gândi decât la următoarea.
De fiecare dată când pleci de-acasă, urlă de parcă nu te mai întorci.
În toiul Rebeliunii lui Robert, oamenii au crezut că e sfârşitul lumii.
Sfârşitul dinastiei Targaryen... Ce se va alege de noi?
Când Aegon Targaryen şi-a întors privirea spre apus
şi a zburat cu dragonii spre Apa Neagră: sfârşitul e aproape!
Cu mii de ani în urmă, în timpul Nopţii Lungi,
îi putem ierta că au crezut că lumea chiar se va sfârşi. Dar n-a fost aşa.
Nu s-a sfârşit. Zidul a dăinuit.
Şi toate iernile care au venit s-au sfârşit.
Fii bun şi fă curăţenie.
Eşti un bărbat norocos.
Am auzit că i-a învins pe Câine în luptă dreaptă.
- E o femeie impresionantă. - Ce doreşti, lord Baelish?
Vreau să fii fericită. Vreau să fii în siguranţă.
Sunt în siguranţă. Sunt acasă, înconjurată de prieteni.
O am pe Brienne, să mă apere de oricine îmi vrea răul.
Dar fericită?
De ce nu eşti fericită?
Ce vrei, dar nu ai?
Acum, linişte şi pace.
Nu e nevoie să ai ultimul cuvânt, lord Baelish.
O să presupun că ai spus ceva isteţ.
Doamna mea... Doamna mea...
- Ce mai caută aici? - Avem nevoie de oamenii lui.
Fără Vale, Ramsay Bolton ar fi încă stăpânul acestui castel.
Degeţel ne-a salvat.
Vrea ceva.
Ştiu exact ce vrea.
Străzile oraşului le străbătea
După ce coborâse colina,
Pe alei şi dale de piatră călărea,
Să-şi întâlnească iubita.
Era nepreţuitul lui odor Şi lumina ochilor.
Chiar şi un zid de fortăreaţă Se sfarmă pentru un sărut,
Aurul, oricât de mult, Nu te încălzeşte în aşternut,
Aurul, oricât de mult, Nu te încălzeşte în...
Frumos cântecel! Nu i-am mai auzit până acum.
- Ţi-e foame? Avem carne de iepure. - Nu vreau să vă fur mâncarea.
Nu furi nimic. Îţi oferim noi. Hai, o să fie frig la noapte!
- Mergi spre miazăzi? - Spre Debarcaderul Regelui.
Biata fată!
- Nu e aşa de rău, nu? - Depinde de gusturi, aş zice.
Dacă-ţi plac străzile pline de rahat şi de sânge de porc e nemaipomenit.
Mereu am vrut să văd Fortăreaţa Roşie, Septul lui Baelor, Groapa Dragonilor.
Apoi, când am ajuns, nu m-au lăsat lângă Fortăreaţă,
Septul lui Baelor fusese aruncat în aer şi Groapa Dragonilor e o ruină.
Oamenii care locuiesc acolo
te-ar jupui de viu dacă ar putea să-ţi vândă pielea pe două parale.
Cel mai rău loc din lume.
Ce căutaţi prin ţinuturile riverane?
S-a întâmplat ceva cu Frey-i sus, la Gemeni.
Noi facem parte din oştirea trimisă să facă pace.
Poftim! Musafirii, primii.
Nu, nu pot. N-aveţi destul.
Mama mi-a spus mereu să fiu bun cu străinii,
şi străinii vor fi buni cu mine.
Sunteţi departe de casă. Sunt sigură că aţi trăit niscaiva aventuri.
Da, aventuri nesfârşite. Vor cânta despre noi o mie de ani.
Adevărul e că, atunci când am plecat de acasă, abia aşteptam să plecăm.
Acum, după ce am lipsit o vreme, abia aşteptăm să ajungem acasă.
Mă gândesc la tata, singur în barcă... Ar trebui să fiu cu el pe mare.
- Soţia a născut primul nostru prunc. - Băieţel sau fetiţă?
Cine ştie?l Crezi că oştenii primesc corbi cu veşti de acasă?
- Sper să fie fetiţă. - De ce?
Fetele îşi îngrijesc taţii când îmbătrânesc.
Băieţii pleacă să lupte în războaiele altcuiva.
Eşti îndeajuns de mare ca să bei?
E vin de afine. Eu însumi i-am făcut.
E foarte bun.
Ce caută o fată drăguţă singură pe drum spre Debarcaderul Regelui?
O s-o omor pe regină.
Numai afară să nu fii într-o noapte ca asta.
Trebuie să fii un vrăjitor puternic ca să-ţi dai seama de asta.
Ţi-a şoptit la ureche Stăpânul Luminii?
"Ninge, Thoros. Bate vântul. O să fie frig la noapte l"
Eşti un urs morocănos, Clegane.
- Vrei nişte rom? - Nu-mi place poşirca aia. Prea dulce.
- De ce eşti mereu prost dispus? - Din experienţă.
Ăsta pare un loc bun să petrecem noaptea.
- Oamenii ăştia nu ne vor aici. - Mie mi se pare părăsit.
Nu sunt vite. Nu iese fum din coş.
- Nu-mi place ce văd. - Te sperii uşor, pentru o namilă.
Să-ţi spun ce nu mă sperie... Neisprăviţii pleşuvi ca tine.
Crezi că păcăleşti pe cineva cu coada aia? Neisprăvit chel!
Hai! Poate au ascuns nişte bere pe undeva.
N-au ascuns.
Vedeţi dacă e vreo cămară. Mereu le scapă ceva.
- Cum crezi că şi-au găsit sfârşitul? - Murind.
Fata a murit în braţele lui taică-său.
Amândoi, acoperiţi de sânge, cu un cuţit la picioare.
Cred că sufereau de foame.
N-a vrut să-şi lase fetiţa să sufere. A decis s-o ucidă şi să-şi ia zilele.
- Acum nu mai contează. - Nu, nu mai contează acum.
Te cunosc de multă vreme, Dondarrion.
Da. Cred că ne-am cunoscut la turnirul ăla...
Şi te-am crezut mereu plicticos ca naiba.
Nu eşti rău. Nu te urăsc. Nu-mi placi, dar nu eşti rău.
Îţi mulţumesc, Clegane. Mă ungi pe suflet.
- Nu ai nimic deosebit. - Ai dreptate.
Atunci, de ce te tot reînvie Stăpânul Luminii?
Am cunoscut bărbaţi mai de nădejde decât tine, şi şi-au pierdut căpăţâna
sau şi-au pătat nădragii în pragul morţii, pe vreun câmp.
Nu a înviat niciunul. De ce tu?
Crezi că eu nu mă întreb asta? În fiecare oră, în fiecare zi?
De ce sunt aici? Ce trebuie să fac? Ce vede Domnul în mine?
Nu ştiu. Nu-L înţeleg pe Domnul nostru.
Domnul tău.
Nu ştiu ce doreşte de la mine. Ştiu doar că vrea să trăiesc.
Dacă e aşa de puternic, de ce nu-ţi spune ce naiba vrea?
Clegane! Vino aici!
Nu-ţi fie frică. Nu te arde focul. Vreau să-ţi arăt ceva.
Ghinionul meu să nimeresc alături de o bandă de închinători la foc...
Da. Cât pe ce să crezi că e vorba de justiţie divină.
Nu există justiţie divină, nătângule!
Dacă exista, tu erai mort. Şi fata aia ar fi trăit.
- Ce vrei? - Uită-te în flăcări.
Nu vreau să mă uit în afurisitele de flăcări.
M-ai văzut cum i-am înviat după ce i-ai spintecat.
Nu vrei să ştii ce anume mi-a dat putere?
Tot întreb, şi nu vrea să-mi spună nimeni.
Nu-ţi putem spune. Numai focul îţi poate dezvălui.
- Ce vezi? - Nişte butuci care se mistuie.
Mai uită-te.
Ce vezi?
Gheaţă. Un zid de gheaţă.
Zidul.
- Ce altceva? - Locul unde Zidul întâlneşte marea.
Acolo e un castel.
E un munte... Seamănă cu un vârf de săgeată.
Şi morţii trec de el.
Cu miile.
Acum mă crezi, Clegane?
Crezi că suntem aici dintr-un motiv?
Ce naiba faci, Clegane?
Îngrop morţii.
- I-ai cunoscut. - Nu tocmai.
Îl rugăm pe Tată să fie îndurător când ne judecă.
O rugăm pe Mamă să...
Fir-ar să fie! Nu-mi aduc aminte restul.
Îmi pare rău că aţi murit. Meritaţi mai mult. Amândoi.
- Ar trebui să dormi, Sam. - Morţii nu dorm.
"Legende ale Nopţii Lungi".
Targaryenii şi-au împodobit armele cu sticla dragonului,
fără să ştie la ce au folosit-o Primii Oameni.
- Ce este? - E o hartă a Pietrei Dragonului.
Acolo şi-au construit Targaryenii prima fortăreaţă
când au invadat Westerosul.
- E sticla dragonului. - Un munte întreg. Sub pământ.
Mi-a spus Stannis, dar n-am crezut... E important. Jon trebuie să afle.
- A venit? - Cine?
Regina-dragon. Daenerys Născută din Furtună.
N-am auzit nimic.
Începem?
Subtitrare: Retail
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro