URZEALA TRONURILOR
Seria IV Episodul 9
Cum era ?
Era...
Avea pãrul roºu.
- Picioarele cât le avea de mari ? - Ce vrei sã zic ?
Vreau sã-mi spui cum a fost sã ai pe cineva,
sã iubeºti pe cineva ºi sã te iubeascã la rândul ei.
Vom muri cu toþii mai curând decât am plãnuit.
Numai de la tine pot sã aflu cum este.
- Deci tu ºi Gilly n-aþi... - Nu ! Tocmai nãscuse.
- ªi nu s-a oferit. - Dar n-ai fi refuzat-o.
Þi-ai fi cãlcat jurãmintele.
E interesant
cã jurãmintele noastre nu interzic explicit relaþiile intime cu femei.
Ce ?!
"Nu-mi voi lua soþie." Da, nimic de zis.
"Nu voi zãmisli copii." E limpede.
Însã ce spun jurãmintele despre alte activitãþi e interpretabil.
Nu cred cã Ser Alliser e deschis la interpretãri.
În fine, n-are ce interpreta. N-am fãcut nimic.
Aºadar, cum este ?
Ai lângã tine o altã fiinþã, o fiinþã întreagã, în carne ºi oase.
ªi ea te cuprinde pe tine ºi tu o cuprinzi pe ea.
Pentru puþin timp, eºti mai mult decât erai...
- Nu ºtiu, nu sunt un blestemat de poet. - Nu, chiar cã nu eºti.
ªi cu ce m-am ales ? Cu o sãgeatã la 15 cm de inimã.
- Vom muri toþi cu o sãgeatã în piept. - Aºa este.
Mi-au fãcut deja cel mai rãu lucru pe care mi-l puteau face.
Du-te ºi culcã-te, Sam. Fac eu de pazã în locul tãu.
Þi-am povestit vreodatã despre ursoaica mea ?
Da.
A fost o noapte de pominã. Bãusem, nu glumã.
Avea colþii ascuþiþi, dar ºtia sã-i foloseascã.
ªi era moale ºi catifelatã acolo, jos.
Nu, nu era o fiarã oarecare. Mulþi bãrbaþi...
ªtiu cã nu te-ai culcat cu o ursoaicã. ªtii ºi tu asta.
Nu vreau sã mã gândesc acum la ursoaica cu care nu te-ai culcat.
Vreau sã mã gândesc cum voi înfige fiecare sãgeatã în inima unei ciori.
- S-ar putea sã avem de aºteptat. - Bine.
Cu cât aºteptarea e mai lungã, cu atât mai multe sãgeþi voi avea.
Au venit pe pãmânturile noastre ºi au ridicat un Zid.
Apoi, au început sã ne vâneze.
De data asta, îi vânãm noi pe ei.
Vorbeºti mult despre a ucide. Ucizi mai mult cu gura decât cu sãgeþile.
În satele pe care le-am atacat, am ucis la fel de mulþi ca tine.
- Mai mulþi, din câte îmi amintesc. - Da.
- Niciunul dintre ei nu era cioara ta. - Probabil cã l-am ucis deja.
- Ai mai spus asta. - Dacã nu l-am ucis...
O sã-i tai mãdularul ºi o sã-l port la gât.
Alte vorbe goale. ªtii ce cred eu cã o sã faci când o sã-l vezi ?
O sã-l laºi sã se înfrupte din veveriþa ta roºcatã.
Te-ai gândit la veveriþa roºcatã ?
- Te-ai întrebat ce gust are ? - Poate cã da.
Jon Snow e al meu.
Dacã încearcã cineva sã-l omoare, îl aºteaptã o sãgeatã de la mine.
ªi niciunul dintre prietenii tãi spâni nu e atât de rapid ca sã mã opreascã.
Ce nu putea aºtepta pânã dimineaþã, Tarly ?
- Maester Aemon ! De unde aþi ºtiut... - Cã eºti tu ?
Cine altcineva ar irosi lumânãri ca sã citeascã noaptea ?
- Daþi-mi voie sã vã ajut. - Nu e nevoie.
Cunosc biblioteca cum nu cunosc niciun alt loc din Castelul Negru.
Sã fii înconjurat de mii de cãrþi, ºi sã n-ai ochi sã le citeºti...
Bãtrâneþea e un izvor nesecat de ironii.
Nu mi-ai rãspuns la întrebare. Ce citeºti ?
- Maester Faull. - Despre sãlbatici...
Maester Faull n-a avut de-a face cu sãlbatici decât în bibliotecã.
Dar ceea ce spune despre obiceiurile lor e adevãrat.
E întocmai ce povestesc ºi supravieþuitorii atacurilor.
Da. Imagineazã-þi ce poveºti spun sãlbaticii despre noi.
Dragostea e moartea datoriei. I-am spus-o ºi prietenului tãu, Snow.
Nu m-a ascultat. ªi nici tu.
Motiv pentru care þi-ai pãrãsit postul de pe Zid ca sã vii aici
ºi sã citeºti despre grozãviile pe care le-o fi pãþit fata iubitã.
- N-o iubesc. - Ba o iubeºti.
- Nu. - Ba da !
Vocea ta mi-a dezvãluit asta atunci când ai adus-o la mine.
Îmi aduc aminte vocea aia. Am iubit ºi eu odatã.
Da ?
Îþi poþi închipui atâtea grozãvii pe care le-ar fi îndurat biata fatã...
E aºa de greu sã-þi închipui cã un bãtrân a fost odatã ca tine ?
Iartã-mã, maester. N-am vrut sã sune aºa.
ªtii cine eram înainte sã vin aici ?
Ce aº fi putut ajunge dacã mi-aº fi dat acordul ?
Fireºte cã ºtii. Am cunoscut multe fete când eram Aemon Targaryen.
Aºa se întâmplã cu un viitor rege.
Unele erau destul de îndrãzneþe în încercãrile lor de a mã cuceri.
Una dintre ele a reuºit. Eram foarte tânãr.
Cine era ?
Þi-aº putea spune totul despre ea: cine era, cum ne-am cunoscut,
ce culoare aveau ochii ei ºi ce formã avea nasul...
O vãd de parcã ar fi aici.
E mai aievea decât tine.
Am putea vorbi toatã noaptea despre iubiri pierdute.
Nimic nu face trecutul mai îmbietor
decât perspectiva morþii iminente. Du-te la culcare, Tarly.
Îmi pare rãu, nu pot deschide poarta pentru nimeni.
I-au omorât pe toþi, numai eu ºi pruncul am scãpat. Sunt pe aici,
poate m-au vãzut, poate m-au urmãrit, te rog !
- Îmi pare rãu, nu pot ! - Nu ºtii ce o sã-mi facã...
- Pyp, deschide poarta ! - Nu pot.
- Sam ! Tu eºti ? - Da !
- Thorne a dat ordin sã nu deschid... - Pyp, deschide blestemata de poartã !
- Nu te-am mai auzit blestemând. - Sã faci bine sã te obiºnuieºti.
Eºti teafãrã ?
Eºti teafãr ? Fireºte cã eºti. Micuþul meu viteaz !
- A fost groaznic. - Îmi pare nespus de rãu !
- Am aflat abia când m-am întors... - Nu-i lãsa sã mã izgoneascã, Sam.
- Niciodatã. - ªtiu cã femeile n-au voie aici.
Dacã încearcã cineva sã te izgoneascã, va avea de-a face cu mine.
De acum încolo, merg cu tine oriunde te-ai duce.
E timpul.
Aprindeþi-le ! Aprindeþi-le pe toate !
Miºcaþi-vã !
Mai repede !
Aºa, flãcãi ! Unul...
ªi încã unul !
Haideþi, luaþi-l pe urmãtorul !
Sunt ultimele butoaie cu ulei, Ser Alliser.
- Ai spus cã sunt o sutã de mii. - Da, Ser.
Poþi s-o spui, dacã vrei.
Trebuia sã astupãm tunelul când am avut ocazia, cum ai spus tu.
A fost o hotãrâre greu de luat, Ser.
ªtii ce înseamnã sã fii comandant, lord Snow ?
Hotãrârile comandantului sunt puse la îndoialã de orice neisprãvit.
Dar, dacã începe sã se îndoiascã ºi el, s-a sfârºit totul.
Pentru el, pentru neisprãviþii cu gura mare, pentru toatã lumea.
Nu e ãsta sfârºitul. Nu, pentru noi.
Nu, dacã vã faceþi datoria pânã când vom reuºi sã-i alungãm.
Apoi, tu vei putea sã mã urãºti în continuare,
iar eu, sã continui sã-mi doresc sã te fi omorât târfa ta sãlbaticã.
Aici nu eºti în primejdie. Am sã vin când pot, sã vãd ce faci.
- Iar mã pãrãseºti. - Nu te pãrãsesc.
Tu pleci, noi rãmânem. Asta înseamnã sã pleci.
- Ai spus cã rãmânem împreunã. - Nu în aceeaºi camerã !
- Ce ai de gând sã faci acolo ? - Sã-mi ajut fraþii.
Cum ? O sã lupþi cu sãlbaticii când vin ?
Te vor ucide. În Oraºul Cârtiþei i-au omorât pe toþi.
Nu mã pot ascunde aici, cu tine, în timp ce ei luptã.
De ce ? Nu poþi sã-i ajuþi cu nimic. Pe noi însã, da.
Sunt frate-jurat al Rondului de Noapte, Gilly.
Am fãgãduit sã apãr Zidul, ºi trebuie sã mã þin de cuvânt.
Aºa fac bãrbaþii.
Fãgãduieºte-mi cã n-ai sã mori.
Îþi fãgãduiesc cã n-am sã mor.
Sunt mai mulþi sãlbatici dincolo de Zid decât dincoace.
Avem arme. Stãm foarte bine aici unde suntem.
N-am aruncat niciodatã o suliþã, nici n-am þinut în mânã o sabie adevãratã.
N-am ce cãuta aici.
Nu þi-e teamã ?
Fireºte cã mi-e teamã, o adunãturã de sãlbatici vin sã ne omoare.
Dacã te temi de sãlbatici, cum ai reuºit sã omori un umblãtor alb ?
N-am ºtiut cã am sã-l omor.
Dar trebuia sã fac ceva. Altfel, o omora pe Gilly ºi lua copilul.
Dacã m-ar fi întrebat cineva atunci cum mã cheamã, n-aº fi ºtiut.
Nu mai eram Samwell Tarly.
Nu mai eram un slujitor în Rondul de Noapte sau fiul lui Randyll Tarly.
Nu mai eram nimic.
ªi, când nu mai eºti nimic, nu mai ai de ce sã te temi.
- Dar acum te temi. - Da...
Acum sunt ceva.
Majoritatea sunt pe Zid. Jos sunt doar douãzeci. Rãmãºiþe.
Un grãsan ºi unul pirpiriu, la poartã.
- Cât de înalte sunt zidurile ? - Îi copleºim înainte sã-ºi dea seama.
Sã omorâm niºte ciori !
Haideþi !
Arcaºi, potriviþi sãgeþile ! Ceilalþi sã aºtepte !
Am zis "potriviþi" ºi "aºteptaþi", neisprãviþilor !
- "Potriviþi" înseamnã "întindeþi" ? - Nu, Ser !
- "Aºteptaþi" înseamnã "aruncaþi" ? - Nu, Ser !
- Vrei sã muriþi toþi în noaptea asta ? - Nu, Ser !
Mã bucur sã aud asta. Întindeþi !
Nu, jos !
Întindeþi ! Aprindeþi-le !
- Atacã poarta de sud. - Acum ?
Mã duc jos. Frate Slynt, preia comanda.
Ce ?!
Ce aºteptaþi ?! Trageþi !
L-aþi auzit. Trageþi !
Tu, acolo !
- Ai nimerit vreunul ? - Nu.
Rahat, Pyp !
- Sam ? Cred cã o sã murim. - Dacã mai ratezi mult, da.
Fraþilor ! O sutã de generaþii au apãrat acest castel !
N-a fost cucerit niciodatã. Nu va cãdea nici în noaptea asta !
Cei care ne atacã sunt thenni ! Îi mãnâncã pe cei pe care-i ucid !
Vreþi sã umpleþi burta unui thenn în noaptea asta ?
- Nu ! - În noaptea asta vom lupta.
ªi, când va rãsãri soarele, vã promit, Castelul Negru nu va fi cãzut !
Rondul de Noapte va fi în picioare !
Acum, urmaþi-mã !
N-au pic de disciplinã. Nu sunt antrenaþi. Sunt doar o bandã de hoþi.
Am comandat Garda Oraºului. Oºtenii ãia se supuneau ordinelor.
Nu-i putem lãsa sã atace poarta.
Porþile sunt întãrite cu bare de oþel groase de 10 cm...
Acolo sunt uriaºi cãlãri pe mamuþi !
Crezi cã oþelul tãu îi va opri ?
Nu existã uriaºi. E o poveste de adormit copiii.
Frate Slynt ! Ser Allister are nevoie de tine jos.
Eºti cel mai experimentat om al lui. Spune cã are nevoie de tine.
Are nevoie de mine jos... Da.
Arcaºi ! Potriviþi sãgeþile !
Întindeþi !
Trageþi !
- Nu vor ajunge sus pânã în zori. - De unde ºtii ?
- M-am cãþãrat ºi eu pe Zid. - Ei se grãbesc mai mult decât tine.
Potriviþi sãgeþile !
Întindeþi !
Trageþi !
Jos !
L-am nimerit pe unul în inimã ! E mort.
- S-a sfârºit ? - Nu.
Atunci...
Nu e grav, nu e grav !
Mã duc dupã ajutor.
Vine maester Aemon, te face el bine.
Acum !
Poarta exterioarã n-o sã reziste. Ia cinci oameni. Apãrã poarta interioarã.
Apãraþi poarta. Dacã trec de ea...
Nu vor trece.
Hai, Hill ! ªi tu, Cooper !
Voi trei, cu mine ! Haideþi, neisprãviþi leneºi !
Uleiul !
Ulei pe rampã !
Apãraþi poarta !
Apãraþi blestemata de poartã ! Apãraþi-o !
- Ne trebuie oameni aici ! - Trebuie sã apãrãm poarta !
Dar ne trebuie oameni aici !
Spune-i lui Jon ! El comandã acum. Sã mergem !
Ridicã-mã sus ! Mã auzi ?
Te cheamã Olly, aºa-i ? Ascultã-mã, Olly.
Ridicã-mã pânã sus ºi, când îþi dãm semnalul, adu-ne jos.
Mã auzi ?
Gãseºte-þi o armã, Olly ! Luptã !
- La o parte ! - Plecaþi de aici !
Ne mai trebuie arcaºi !
- Ce cauþi aici ? - Sãlbaticii au trecut de ziduri.
Ser Alliser a cãzut. Castelul nu mai rezistã mult.
Edd, preia comanda.
Dacã aduc din nou mamuþii, daþi-le foc.
Dacã ajung prea sus cãþãrãtorii, aruncaþi coasa.
Luptaþi alãturi de mine, fraþilor !
Dacã tot e ultima noastrã noapte, mãcar sã ne distrãm. Aprindeþi-le !
Potriviþi sãgeþile ! Întindeþi ! Trageþi !
- Cum sã oprim aºa ceva ? - Am tras deja 20 de sãgeþi în el.
- L-aþi auzit pe Jon. Apãrãm poarta. - Jon Snow nu e lord-comandant.
Apãrãm poarta.
Mama sã mã ajute ! Tatãl sã mã ajute !
Zeii nu sunt aici. Suntem doar noi ºase. Mã auziþi ?
Se lasã noaptea ºi-mi încep rondul. Nu-l voi sfârºi pânã la moarte.
Nu-mi voi lua soþie, nu voi avea pãmânturi, nu voi zãmisli copii.
Nu voi purta coroane ºi nu voi dobândi glorie.
Voi trãi ºi voi muri la post.
Sunt sabia din întuneric. Sunt strãjerul de pe ziduri.
Sunt scutul care pãzeºte tãrâmul oamenilor.
Îmi închin viaþa ºi onoarea Rondului de Noapte,
pentru aceastã noapte ºi pentru cele care vor veni.
- Nu te vreau aici. - Nu mã poþi apãra la nesfârºit.
N-o sã am unde sã mã ascund dacã nu rezistã castelul.
Am o mai mare nevoie de el decât de tine.
Avem nevoie de tine, bãiete.
- Jon Snow. - Nu vorbi.
Îþi aduci aminte de peºterã ?
Trebuia sã fi rãmas în peºterã.
Ne vom întoarce acolo.
Nu ºtii nimic, Jon Snow.
Sloboziþi coasa, flãcãi !
Ridicaþi-o !
Le-a ajuns în noaptea asta.
Nu vã bucuraþi prea mult. Sunt de o mie de ori mai mulþi decât noi.
Tormund... S-a sfârºit. Nu te mai împotrivi.
Aºa sfârºeºte un bãrbat.
Puneþi-l în lanþuri. Îl vom interoga mai târziu.
Ar fi trebuit sã te arunc de pe Zid, bãiete !
Da. Ar fi trebuit.
Eu sunt !
Þi-am fãgãduit, nu-i aºa ?
- Am rezistat. - Pentru o noapte.
- E o mare victorie. - O mare victorie ?!
Mance ne-a pus la încercare apãrarea. Aproape a reuºit sã treacã.
ªi mai are uriaºi, mai are mamuþi.
Are de o mie de ori mai mulþi oameni.
Ne vor ataca din nou disearã.
Poate mai rezistãm o zi sau douã, dar nu-i vom înfrânge niciodatã.
- Unde mergem ? - Eu mã duc sã-l gãsesc pe Mance.
Nu poþi ! Nu þi-a ordonat nimeni !
Cine a mai rãmas sã dea ordine ?
Oºtirea lor e þinutã laolaltã de Mance. A unit o sutã de triburi.
Fãrã Mance, îºi pierd comandantul. Încep din nou sã se lupte între ei.
- Fãrã Mance ! Ai de gând sã-l ucizi ? - Am sã încerc.
Nu te vor lãsa sã te apropii la mai puþin de o sutã de metri de el.
- Chiar dacã reuºeºti sã-l ucizi... - Mã vor ucide ?
Mã vor ucide ºi dacã nu mã duc. Ne vor ucide pe toþi.
Nu te vor ucide repede.
Te vor fierbe de viu, te vor jupui, te vor chinui zile în ºir...
Ai dreptate. Nu e un plan bun.
Tu ce plan ai ?
Au apãrat poarta.
Cheamã niºte fraþi sã te ajute. Trebuie sã ardem leºurile.
Ridicã poarta exterioarã ºi coboar-o imediat ce am ieºit.
Ce faci ?
I-am fãgãduit lui Mormont cã n-o mai pierd niciodatã.
În caz cã nu mã mai întorc...
Jon...
Întoarce-te.
Aþi urmãrit URZEALA TRONURILOR
Seria IV Sfârºitul episodului 9
Subtitrare extrasã de pe Blu-ray de cãtre Raduk74 @ www.subs.ro