URZEALA TRONURILOR
Seria IV Episodul 8
Am ajuns.
Gata ?
- "Ploile din Castamere." - Eºti tare de urechi ?
Dai greº de fiecare datã. Cascã urechile, neisprãvitule !
"Ursul ºi frumoasa fecioarã !"
Uite aici unul care aude bine. Pãcat cã ai mãdularul cât unghia.
Când te-am vãzut cu nãdragii în vine, am crezut cã eºti eunuc.
L-aþi vãzut, fetelor. Ca un melcuºor care-ºi iþeºte capul din cochilie.
Azi-dimineaþã þi-am auzit pruncul plângând.
- M-a trezit din somn. M-ai auzit ? - Da.
- Ai ceva de spus ? - Îmi pare rãu cã te-a trezit.
Nu-mi pasã cã-þi pare rãu. Fã-l sã tacã, sau îl fac eu.
Sã nu îndrãzneºti sã pui mâna pe el !
Cãþea sãlbaticã ! Trebuia sã rãmâi cu cei de teapa ta.
- Auzi ce-þi spun ? - Taci !
Ce este ?
- E o bufniþã, neghioabo ! - Nu este.
- Nu trebuia s-o las acolo. - N-aveai de unde sã ºtii.
Fireºte cã aveam de unde sã ºtiu. Au tot atacat satele din apropiere.
Iar noi stãm ascunºi aici, în timp ce ne mãcelãresc fraþii.
- Erau sub poruncã sã stea aici. - Aºadar, au meritat-o ?
Jack cel Negru, Kegs ºi Mully, tãiaþi în bucãþi fiindcã nu s-au supus ?
- Zic doar cã n-aveau ce cãuta acolo. - Am jurat sã pãzim tãrâmul oamenilor.
- A murit din cauza mea. - Nu putem pãzi nici Oraºul Cârtiþei.
Nu-i putem urmãri, ºtii asta. Asta vor.
ªi micul Sam... E ca ºi cum i-aº fi omorât eu însumi.
Poate a reuºit sã se ascundã. Eu v-am crezut morþi pe toþi.
Aþi plecat spre nord cu Mormont ºi am crezut cã nu vã mai întoarceþi.
Apoi, v-aþi întors.
A scãpat de Craster, iar ãla era un nemernic fãrã pereche.
A supravieþuit drumului pânã la Zid.
Ba chiar a scãpat ºi de un umblãtor alb.
- Poate cã a reuºit sã scape. - E cu putinþã.
Dacã au atacat Oraºul Cârtiþei, atunci urmãm noi.
- Înseamnã cã Mance e aproape. - Cu o sutã de mii de oameni.
Iar noi câþi am rãmas ? 105 ?
Îi pui la socotealã ºi pe Jack cel Negru, pe Kegs ºi pe Mully ? 102.
Cum pot o sutã doi oameni sã opreascã o sutã de mii ?
Cine moare la urmã sã facã un pustiu de bine ºi sã-i ardã pe ceilalþi.
Când îmi închei socotelile cu lumea, nu vreau sã mã mai întorc.
- Crezi cã trãgea cu ochiul ? - Nu, nu trãgea cu ochiul.
Dothrakii râd de obiceiul strãinilor de a se ruºina de goliciune.
Ei se iubesc sub cerul înstelat, în faþa întregului khalasar.
Da, Înãlþimea Ta.
- Dar tu nu eºti un dothraki. - Nu.
Nu vãd ce importanþã are. Pe Viermele Cenuºiu nu-l intereseazã.
Nepãtaþilor nu le pasã de ce se ascunde sub veºmintele noastre.
- Ba îi pãsa. - Ce ?
Pãrea interesat.
Când negustorii de sclavi îi castreazã pe bãieþi, taie totul ?
- Cum adicã ? - Stâlpul, cu tot cu pietre.
- Nu ºtiu, Înãlþimea Ta. - Nu te-ai întrebat niciodatã ?
Ba da, Înãlþimea Ta.
Missandei...
- Am venit sã-mi cer iertare. - N-ai pentru ce.
- Nãdãjduiesc cã nu te-am speriat. - Nu.
Lecþiile pe care le dai lui eu în limba comunã...
- Sunt preþioase pentru eu. - "Pentru mine".
Nu-mi aduc aminte sã te fi învãþat cuvântul "preþioase".
Jorah Andalul învãþat pe eu... Învãþat pe mine acest cuvânt.
Îþi aduci aminte ce nume þi-au dat pãrinþii tãi ?
Nu-mi mai amintesc nimic. Doar de Nepãtaþi.
Îþi aduci aminte când te-au tãiat ?
- Îmi pare rãu cã þi-au fãcut asta. - De ce ? De ce îþi pare rãu ?
E îngrozitor sã-i faci aºa ceva unui bãiat.
Dacã stãpânii nu mã tãiau, nu ajungeam Nepãtat.
Nu ajungeam sã stau în Piaþa Mândriei
când Daenerys Nãscutã din Furtunã ne-a poruncit sã ucidem stãpânii.
Nu eram ales sã conduc Nepãtaþii.
N-o cunoºteam pe Missandei de pe insula Naath.
Îmi pare rãu cã... pentru azi.
Îmi pare rãu.
Vierme Cenuºiu...
- Mã bucur cã m-ai vãzut. - ªi eu.
Krakeni... Când sunt în mare, sunt puternici.
Când îi scoþi din apã, vezi cã n-au oase.
Se prãbuºesc sub propria greutate ºi se alege praful de ei.
Ai crede cã ºtiu ºi ei asta. Din nefericire, nu-s prea isteþi.
Ce le spui ?
Sunt Theon Greyjoy, fiul lui Balon, moºtenitor al Insulelor de Fier.
- Cine eºti în realitate ? - Sunt Duhoare.
Eºti sigur ? Semeni leit cu un lord.
Impunãtor, mândru...
- Sunt Duhoare. - Pânã când ?
- Pentru totdeauna. - Aºa este.
Pânã când o sã-þi putrezeascã oasele în þãrânã.
Þine minte cine eºti ºi cine nu eºti. Adu-mi Moat Cailin.
Pânã aici !
Cine eºti ?
Eu sunt Kenning, comandantul trupei.
- Spui cã eºti Theon Greyjoy ? - Da.
De ce te-aº crede ?
Sunt al treilea ºi ultimul fiu al lui Balon Greyjoy, nãscut pe insula Pyke.
Sunt prinþul vostru. Jur pe Zeul Înecat !
Ce e mort nu poate muri.
Dacã eºti prinþul meu, ce cauþi alãturi de oºtirea unui Bolton ?
Lordul Bolton m-a luat prizonier dupã cãderea Winterfellului.
Fiind ºi eu un om de fier, m-a trimis sã tratez cu voi.
ªi ce vrea lordul Bolton ?
Sunteþi mãcinaþi de boli ºi depãºiþi numeric
ºi sunteþi la sute de kilometri de mare.
Lordul Bolton vã implorã sã pãrãsiþi fortãreaþa. Oricum, n-o puteþi apãra.
Dacã faceþi asta, va fi drept cu voi, cum a fost ºi cu mine.
Boltonii vã vor lãsa sã ajungeþi nevãtãmaþi la Þãrmul Pietros.
Vrea sã capitulãm ?
Propriul meu tatã, regele vostru, i s-a predat lui Robert Baratheon.
L-am vãzut plecând genunchiul. N-a fost nicio ruºine.
A luptat onorabil, ca ºi voi.
- "Nicio ruºine." "A luptat onorabil." - N-am auzit ce-ai spus.
"Nicio ruºine." "A luptat onorabil."
Numai un câine bãtut ar vorbi aºa. Sau o femeie.
- Eºti femeie, bãiete ? - Nu ºtii...
- Oamenii de fier nu vor capitula. - Duhoare...
Spune-i asta stãpânului tãu, Theon Greyjoy sau cum naiba te cheamã.
Ce tot bolboroseºti acolo ?
Dacã ne predãm, ne lasã în viaþã ? Asta scrie pe aceastã hârtie ?
Da. Pune-þi oºtenii sã ridice steagul alb ºi sã deschidã porþile.
Plecaþi acasã !
Doar nu credeai cã le dau drumul, nu ?
Nu mai e la modã jupuirea. Trist, dar adevãrat.
Tradiþiile sunt importante. Ce s-ar alege de noi fãrã istorie ?
Da, stãpâne. Acum mergem acasã ?
Cred cã da, la noua noastrã casã.
Ai sânge strãin, nu-i aºa, Baelish ?
Am un strãbunic din Braavos, da.
Bãnuiesc cã strãmoºii noºtri, ai tuturor, au venit din alte pãrþi.
Strãmoºii noºtri sunt în Vale de mii de ani.
De atunci alungãm nãvãlitorii.
Nobleþea marilor familii din Vale e pe potriva frumuseþii ei.
Lady Arryn mi-a spus adesea cã eraþi ca o stâncã pentru ea, lord Royce.
Mie nu mi-a spus nimic despre tine, Baelish. Dar nu era nevoie.
Cãmãtar, codoº...
I-ai lins cizmele lui Tywin atâta vreme,
încât e de mirare cã n-ai limba neagrã.
Când Jon Arryn te-a fãcut vistiernic, nu i-a pãsat nimãnui.
Mereu a fost o treabã murdarã. De ce sã n-o facã un om pe mãsurã ?
Dar, când am auzit cã eºti aici ºi te guduri pe lângã lady Arryn...
Lady Arryn m-a invitat. Suntem prieteni apropiaþi din copilãrie.
Da, ºtim cu toþii cât de apropiaþi eraþi.
Înclinaþiile doamnei Arryn o priveau pe ea. Moartea ei ne priveºte pe toþi.
Fireºte. Sinuciderea ei ne-a zdrobit.
Era excentricã, toatã lumea ºtia asta. Dar sã-ºi punã capãt zilelor ?
Îºi adora bãiatul. Nu mi-o pot închipui abandonându-l de bunãvoie.
E ciudat cã, imediat ce ai sosit, ai luat-o de soaþã pe lady Arryn,
dupã care ea a cãzut prin Uºa Lunii.
Mereu a fost predispusã la melancolie.
Doamna mea n-a fost fãcutã pentru o lume aºa de crudã.
- Am auzit cã o fatã a fost martorã. - O nepoatã de-a ta, cred.
O fatã fãrã carte ºi sãracã cu duhul. Nu v-ar fi de niciun folos.
- Am vrea totuºi sã vorbim cu ea. - Mã duc s-o aduc.
Nu e nevoie. Vrem sã-i auzim mãrturia neprelucratã.
Apropie-te. Nu ai de ce sã te temi nici de noi, nici de el.
Lordul Baelish e unchiul tãu ? Te cheamã Alayne ?
Poate cã te-ai simþi mai în largul tãu dacã lordul Baelish ar pleca.
- Doamna mea... - Nu cu tine vorbeam.
- Poate sã rãmânã. - Mai tare, copilã, nu eºti ºoarece !
Spune-ne ce-ai vãzut.
Îmi pare rãu, lord Baelish. Trebuie sã spun adevãrul.
- O sã vã spun totul. - Te rog, Alayne, nu omite nimic.
Nu mã cheamã Alayne.
Sunt Sansa Stark, fiica cea mare a lordului Eddard Stark.
Lord Royce, ne-am întâlnit când ai venit la Winterfell.
Îl însoþeai pe fiul Domniei Tale, Ser Waymar, la Zid.
Sansa Stark ? Mã minþi în faþã, vierme ?
Lordul Baelish a spus multe minciuni.
Toate, ca sã mã protejeze pe mine.
De când a fost executat tatãl meu, am rãmas ostaticã în capitalã,
o jucãrie în mâinile lui Joffrey ºi ale reginei Cersei.
M-au bãtut, m-au umilit, m-au mãritat cu Pezevenghiul.
N-am avut niciun prieten în capitalã, cu excepþia unuia.
El m-a salvat. M-a scos din oraº cu prima ocazie.
ªtia cã voi fi în siguranþã în Eyrie, alãturi de mãtuºa mea, Lysa.
Lannisterii au prieteni peste tot, chiar ºi în Vale.
M-a pus sã jur cã nu voi dezvãlui nimãnui numele meu adevãrat.
Îþi vom pãstra taina, doamna mea.
Tatãl tãu a crescut în acest castel. Am vânat cot la cot de multe ori.
A fost un bãrbat pe cinste.
Spune-ne ce s-a întâmplat cu mãtuºa ta, Sansa.
O cunoºteaþi bine, lorzii mei, doamna mea. ªtiaþi cã era tulburatã.
L-a iubit întotdeauna pe lordul Baelish. Mi-a spus ea însãºi.
Din clipa în care a sosit la porþile Riverrunului,
un bãieþel de opt ani, având doar o bocceluþã.
Mi-a mãrturisit cã nu l-a iubit pe lordul Arryn.
S-a supus poruncii tatãlui ei, ca multe dintre noi.
Când zeii i-au îngãduit, în sfârºit, sã fie cu lordul Baelish,
a fost atât de fericitã... Doar o vreme. Mãtuºa mea era geloasã.
Era îngrozitã cã lordul Baelish n-o mai iubea,
cã ar fi urmat s-o pãrãseascã pentru o femeie mai tânãrã.
- Într-o zi, l-a vãzut sãrutându-mã. - Lady Sansa !
A fost un sãrut pe obraz, lord Royce, atâta tot.
Lordul Baelish mi-e unchi prin alianþã acum.
Mereu a fost nespus de bun cu mine.
Eram aºa de fericitã cã sunt aici, cã sunt liberã, toate, datoritã lui...
Dar mãtuºa mea s-a repezit la mine. Mi-a vorbit urât, m-a fãcut târfã.
M-a ameninþat cã mã va arunca prin Uºa Lunii.
L-a lovit pe lordul Baelish când a încercat s-o liniºteascã.
A spus cã s-a sãturat de viaþã. Stãtea pe buza Uºii...
El i-a jurat cã numai pe ea a iubit-o mereu,
dar ea a fãcut un pas, ºi Uºa a înghiþit-o...
Nu e vina ta, scumpa mea.
Nu e vina ta.
Se vedea dupã cum l-a crescut pe bãiat. Avea 10 ani, ºi-l alãpta.
- Lord Royce ! Nu e momentul acum. - Iertare, doamna mea.
Îmi cer iertare, Baelish. Te-am tratat cam aspru.
Vreþi dreptate, lord Royce. Nu mã pot plânge. ªi eu vreau acelaºi lucru.
Sinuciderea nu aduce dreptate, nu-i aºa ?
Nu pentru Lysa. Dar pentru fiul ei ?
Sunt 20 de ani de când cavalerii din Vale i-au urmat pe Jon Arryn,
Ned Stark, Robert Baratheon. Au luptat cot la cot împotriva Regelui Nebun.
De atunci, Arryn ºi Royce, Corbray, Waynwood,
toate marile Case din Vale au stat deoparte ºi au privit.
- Ne pui la îndoialã curajul ? - Vreau sã ºtiu de partea cui sunteþi.
De partea Lannisterilor, care þi-au omorât prietenul, pe Ned Stark ?
Fireºte cã nu-i susþinem pe Lannisteri.
Nu ? Catelyn Stark ºi-a implorat sora s-o ajute, ºi Lysa a refuzat.
I-aþi lãsat mânã liberã lui Tywin, sã-ºi distrugã toþi rivalii.
Acum cine i se mai împotriveºte ?
Pe cine ai vrea sã sprijinim, lord Baelish ? Robb Stark e mort.
Vreau sã-l sprijiniþi pe Robin Arryn, Lordul din Vale.
Robin Arryn e un bãieþel bolnãvicios.
Uneori, bãieþii bolnãvicioºi ajung bãrbaþi puternici.
- Adesea, mor de tineri. - Am adorat-o pe Lysa din toatã inima.
Dar, din prea multã iubire, ºi-a cocoloºit fiul.
Trebuie sã înveþe sã mânuiascã sabia, sã cãlãreascã.
- Da, e timpul. - E timpul, într-adevãr.
E timpul sã facã turul Vãii, sã vadã castelele de pe domeniul sãu.
E timpul ca Robin sã plece din cuib.
- Ser Barristan ! - Da ? Cine te-a trimis ?
Marea Îngustã
Debarcaderul Regelui
- Ser Barristan. - Ser Jorah.
- Se întâlneºte consiliul, ºi am uitat ? - Nu.
Ce e asta ?
O amnistie regalã, iscãlitã de Robert Baratheon.
Ai spionat-o.
- Cine þi-a dat asta ? - Are importanþã ?
I-ai spus ?
Am vrut sã-þi spun þie întâi, ca de la bãrbat la bãrbat.
- Lasã-mã sã vorbesc singur cu ea. - Nu vei mai fi niciodatã singur cu ea.
De ce te-a iertat uzurpatorul ?
- Am putea vorbi între patru ochi ? - Vorbeºte-mi aici. Lãmureºte-mã.
Cine crezi cã a trimis asta în Meereen ? Cine are de câºtigat ?
E mâna lui Tywin Lannister. Vrea sã ne învrãjbeascã.
Dacã ne luptãm între noi, nu luptãm împotriva lui.
Amnistia a fost iscãlitã în anul în care ne-am întâlnit.
De ce te-a iertat ? Asta, dacã nu cumva susþii cã hrisovul e fals.
- Nu e fals. - Atunci, de ce ?
I-am trimis scrisori lui Varys, maestrul ºoptitorilor din capitalã.
Ce conþineau scrisorile ?
- Informaþii. - Ce fel de informaþii ?
Când ai ajuns în Pentos cu Viserys. Planul lui de a te mãrita cu Drogo.
Când te-ai mãritat. Când a murit fratele tãu.
I-ai spus cã purtam în pântece copilul lui Drogo ? Da sau nu ?
- Khaleesi... - Nu-mi spune aºa !
I-ai spus cã purtam în pântece copilul lui Drogo ?
Da.
Vânzãtorul de vin a încercat sã mã otrãveascã din cauza ta.
- Nu te-am lãsat sã bei vinul. - Fiindcã ºtiai cã era otrãvit.
- Bãnuiam. - M-ai trãdat din prima clipã.
Iartã-mã, n-am vrut... Te rog, khaleesi, iartã-mã !
Mi-ai vândut secretele omului care mi-a ucis tatãl...
- Te-am apãrat. Am ucis pentru tine. - ªi vrei sã te iert ?
- Te-am iubit. - Iubire ?
Iubire ? Cum poþi rosti acest cuvânt ? Pe oricine altcineva l-aº fi executat.
Dar pe tine nu te vreau în oraºul meu nici viu, nici mort.
Întoarce-te la stãpânii tãi, în Debarcaderul Regelui.
Ia-þi amnistia, dacã poþi.
Daenerys, te rog !
Sã nu mai cutezi sã mã atingi sau sã-mi rosteºti numele !
Ai timp pânã la asfinþit sã-þi strângi lucrurile ºi sã pleci din oraº.
Dacã mai eºti gãsit în Meereen dupã ce rãsare soarele,
am sã pun sã-þi taie capul ºi sã-l arunce în Golful Sclavilor.
Du-te !
Acum !
Moat Cailin e a ta, tatã.
Vino cu mine.
- Ai primit veºti de la Locke ? - Nu.
Nu conteazã. Un schilod ºi un bãieþel...
Nu i-a vãzut niciunul dintre lorzii din Nord. Cel mai probabil sunt morþi.
Majoritatea oamenilor de fier au pãrãsit Nordul.
Acum, mulþumitã þie, îi vor urma ºi alþii.
Spune-mi ce vezi.
Bãlþi, câmpii, dealuri...
- Spune-mi ce vezi. - Nimic.
Nu nimic. Nordul.
De cãlãreºti 1 000 de kilometri într-acolo, nu ieºi din Nord.
700 de kilometri, într-acolo. 500 de kilometri, într-acolo.
Nordul e mai mare decât toate celelalte ºase regate la un loc,
iar eu sunt Pãzitorul Nordului. Nordul e al meu.
Acum spune-mi, cum te cheamã ?
- Ramsay Snow. - Nu, nu Ramsay Snow. Deschide-l.
De azi pânã când îþi vei da ultima suflare, eºti Ramsay Bolton,
fiul lui Roose Bolton, Pãzitor al Nordului.
Îmi faci o mare onoare.
Jur cã-þi voi cinsti numele ºi tradiþia.
Voi fi vrednic de tine, tatã, fãgãduiesc.
Hai, Duhoare ! O sã am nevoie de o baie.
Da ?
Prima oarã când te-am vãzut, erai doar o copilã.
O copilã din Nord, venitã pentru prima oarã în capitalã.
Nu mai eºti o copilã.
De ce m-ai ajutat ?
Dacã te gãseau vinovat, te executau.
Ãsta nu e un rãspuns.
Dacã te executau, ce-ar fi fãcut cu mine ?
- Nu ºtiu. - Nici eu.
Mai bine sã mizezi pe cel pe care-l cunoºti decât pe niºte strãini ?
Crezi cã mã cunoºti ?
- ªtiu ce vrei. - Chiar ºtii ?
Credeam cã o sã mã bucure, dar nu mã bucurã. Nu tocmai.
- Nimic nu te bucurã. - Mã bucurã multe.
- De exemplu ? - Uciderea lui Polliver, a lui Rorge.
Deci eºti tristã fiindcã nu l-ai ucis cu mâinile tale pe Joffrey. Aºa-i ?
Aº fi vrut sã-i vãd privirea când ºi-a dat seama cã moare.
Da, privirea aia n-are pereche.
L-ai apãrat mulþi ani. Crezi cã l-ai fi putut salva ?
N-am fost degustãtorul lui de vin.
Neisprãvitul merita sã moarã, dar otrava e o armã de femeie.
- Bãrbaþii ucid cu sabia. - Vorbeºte mândria ta prosteascã.
De-asta n-ai sã fii niciodatã un mare ucigaº.
Eu îl ucideam pe Joffrey cu un oscior dacã era nevoie.
Aº plãti bani buni ca sã vãd asta.
- Trebuia sã mã fi lãsat s-o ard. - E o nimica toatã.
Din cauza ei, mergi mult mai încet decât de obicei.
Nu mai avem prea mult de mers.
- Crezi cã mãtuºa mea va plãti ? - Da, va plãti.
- Nici mãcar nu mã cunoaºte. - N-are a face.
Eºti sânge din sângele ei. Familie, onoare, toate prostiile alea.
Numai despre asta vã turuie gura vouã, lorzilor ºi doamnelor.
Nu sunt o doamnã.
- Cine e la Poarta Însângeratã ? - Câinele, Sandor Clegane.
ªi însoþitoarea lui, Arya Stark,
nepoata stãpânei voastre, Lysa Arryn.
Atunci, îi ofer condoleanþele mele. Lady Arryn a murit.
Acum trei zile.
E prima oarã când plec de acasã.
- Mi-e teamã sã plec. - Sã nu-þi fie teamã.
Locul Lordului din Vale e în Eyrie, aºa spunea mama.
- Mi-a spus cã e primejdios afarã. - Pentru ea a fost primejdios înãuntru.
Oamenii mor la masã, mor în pat,
mor ghemuiþi pe oala de noapte.
Toatã lumea moare în cele din urmã. Nu te mai gândi la moarte.
Gândeºte-te la viaþã.
Ia-þi viaþa în mâini, oricât de puþin ar dura.
Asta înseamnã sã fii Lordul din Vale.
Mergem ?
Vinul ajutã întotdeauna. Îþi mulþumesc.
Duel judiciar...
Sã hotãrãºti vinovãþia cuiva în ochii zeilor,
punând alþi doi bãrbaþi sã se taie în bucãþi.
Asta spune ceva despre zei.
- Cât mai este ? - Mai e puþin.
Crezi cã Oberyn are vreo ºansã ?
Vipera Roºie din Dorne. Nu te alegi cu numele ãsta dacã nu eºti letal.
- Nu l-am vãzut luptând niciodatã. - O sã moarã. ªi eu, la fel !
- Oberyn e încrezãtor în ºansele lui. - Eufemistic vorbind.
Care e pedeapsa pentru regicid ? Tãierea în bucãþi ? Spânzurãtoarea ?
- Trasul pe roatã ? - Decapitarea.
Pare o pedeapsã obiºnuitã. Mi-era ºi nepot. Cum se cheamã fapta ?
Fratricid e când îþi omori fratele, infanticid, când îþi omori copilul...
Nepoticid ! Aºa se cheamã.
Matricid, paricid, infanticid, sinucidere...
Nu existã crimã care sã nu aibã nume.
- Mai puþin uciderea unui vãr. - Veri, ai dreptate !
Uciderea verilor n-are nume. Foarte bine !
- Îl mai þii minte pe vãrul Orson ? - Fireºte.
Doica l-a scãpat în cap. A rãmas sãrac cu duhul.
Sãrac cu duhul ?! Stãtea toatã ziua în grãdinã ºi strivea gângãnii.
- Nimic nu-l fãcea mai fericit. - Nici pe tine.
Ai fi zis cã o viaþã de chin te face mai sensibil la suferinþa altora.
Dimpotrivã.
Când râdeam de nenorocirea altora, simþeam cã sunt în rând cu lumea.
- Pânã la urmã, gluma s-a învechit. - Pentru tine. Te-ai îndepãrtat.
- Mi-am descoperit alte pasiuni. - Da, alte pasiuni...
- Dar eu am rãmas cu Orson. - De ce ?
Eram curios.
De ce strivea gângãniile ? Ce gãsea în asta ?
Primul lucru pe care l-am fãcut a fost sã-l întreb.
"Orson, de ce striveºti atâtea gângãnii ?"
Mi-a rãspuns: "Strivesc gângãniile ! Le strivesc !"
Nu m-am descurajat. Nu ºtiam pe nimeni mai deºtept decât mine.
Eram convins cã pot dezlega misterele din mintea unui idiot.
Aºa cã m-am dus în biblioteca maestrului Volarik.
Volarik... Odatã, a încercat sã mã pipãie.
Am descoperit cã s-a scris prea mult despre oamenii de vazã
ºi prea puþin despre idioþi. Nu mi se pare corect.
În orice caz, n-am gãsit nimic despre boala lui Orson
sau despre motivul care-l fãcea sã ucidã nenumãrate gângãnii.
Aºa cã m-am întors la sursã.
Nu puteam sã vorbesc cu Orson,
dar puteam sã-l þin sub observaþie, cum fac oamenii cu animalele,
sã le înþeleagã mai bine comportamentul.
Pe mãsurã ce-l urmãream, deveneam din ce în ce mai sigur.
Se întâmpla ceva acolo.
Chipul lui era ca o carte scrisã într-o limbã necunoscutã.
Dar nu era lipsit de raþiune. Avea motivele lui.
ªi dorinþa de a le afla a ajuns sã mã obsedeze.
Am început sã-mi petrec nenumãrate ceasuri urmãrindu-l.
Îmi luam prânzul în grãdinã, mestecând carnea de oaie pe fondul...
ªi, când nu-l urmãream, mã gândeam la el.
Tata vorbea despre moºtenirea familiei, ºi eu mã gândeam la gângãniile lui.
Am citit istoria cuceririlor Targaryen.
Auzeam oare fâlfâit de aripi de dragon ? Nu. Auzeam doar...
ªi tot nu-mi puteam da seama ce-l împingea la asta.
Trebuia sã ºtiu, fiindcã era groaznic
sã moarã atâtea gângãnii fãrã motiv.
Zi de zi sunt omorâþi nenumãraþi bãrbaþi, femei ºi copii.
- Cui îi pasã de o mânã de gângãnii ? - ªtiu, ºtiu. Totuºi, mã îngrozea.
Grãmezi, grãmezi, ani de-a rândul.
Câte fiinþe nevinovate strivite ºi prefãcute în þãrânã ?
Ajunsesem sã visez cã stau pe o plajã din carapace de gângãnii
cât vedeam cu ochii de mare. Mã trezeam plângând,
jelind trupuºoarele lor zdrobite.
- Odatã, am încercat sã-l opresc. - Era de douã ori cât tine.
M-a dat la o parte cu un "kuuh" ºi a continuat sã le striveascã.
Zi de zi, pânã când l-a lovit catârul cu copita în piept ºi l-a omorât.
Deci ce pãrere ai ?
De ce fãcea asta ? Care era motivul ?
Nu ºtiu.
Baftã !
- Armura nu pare prea solidã. - Îmi place sã mã miºc.
Ai putea mãcar sã porþi coif. N-ar trebui sã bei înainte de luptã.
Ai învãþat lecþia asta în anii pe care þi i-ai petrecut luptând ?
Întotdeauna beau înainte de luptã.
Te-ar putea omorî asta. M-ar putea omorî pe mine.
Nu plãnuiesc sã mor azi.
- Cu el te lupþi ? - Pe el o sã-l ucid.
E cel mai mare bãrbat pe care l-am vãzut în viaþa mea.
Nu conteazã cât eºti de mare când eºti la pãmânt.
Slavã zeilor !
În faþa zeilor ºi a oamenilor,
ne-am adunat aici sã stabilim vina sau nevinovãþia acestui...
... bãrbat, Tyrion Lannister. Mama sã aibã milã de el.
Tatãl sã-i dea dreptatea pe care o meritã,
iar Rãzboinicul sã-i dea putere campionului nostru...
- Nu mã lãsa singurã pe lume. - Niciodatã.
- Þi s-a spus cine sunt ? - Un om mort.
Sunt fratele prinþesei Elia Martell.
ªtii de ce am bãtut atâta drum, pânã în oraºul ãsta împuþit ?
Pentru tine.
Vreau sã te aud mãrturisind înainte sã mori.
Mi-ai siluit sora. Ai ucis-o. I-ai omorât copiii.
Spune, ºi terminãm repede.
Spune ! Ai siluit-o ! Ai ucis-o !
I-ai omorât copiii !
Ai siluit-o ! Ai ucis-o ! I-ai omorât copiii !
Ai siluit-o ! Ai ucis-o !
I-ai omorât copiii !
Mori ? Nu, nu ! Nu poþi muri încã. N-ai mãrturisit.
Spune !
Spune-i numele. Elia Martell.
Ai siluit-o ! I-ai omorât copiii ! Elia Martell !
Cine þi-a dat porunca ?
Spune-i numele !
Ai siluit-o ! Ai ucis-o ! I-ai omorât copiii.
Spune ! Spune-i numele !
Spune-l !
Elia Martell.
I-am omorât copiii. Apoi, am siluit-o.
Apoi, i-am zdrobit cãpãþâna uite-aºa !
Zeii ºi-au fãcut cunoscutã voinþa.
Tyrion Lannister, în numele regelui Tommen, din Casa Baratheon,
eºti osândit la moarte.
Aþi urmãrit URZEALA TRONURILOR
Seria IV Sfârºitul episodului 8
Subtitrare extrasã de pe Blu-ray de cãtre Raduk74 @ www.subs.ro