URZEALA TRONURILOR
Seria IV Episodul 2
Tansy !
Tansy ! Aici erai !
N-o vãd. Tansy !
Tansy !
Dacã ajungi la liziera pãdurii, câºtigi ! Fugi, Tansy, fugi !
- Tansy ! - Unde e ?
Bravo, fetelor ! Culcat, culcat !
- Bravo ºi þie ! - Doar am rãnit-o.
Ai doborât-o. Asta e important. Frumoasã loviturã ! Aºa-i, Duhoare ?
- Da, stãpâne, doamna mea... - Te rog, stãpâne ! Mã doare.
Nu plânge ! Nu mai e mult.
Se crede frumuºicã. Lasã-mi sã-i înfig una în faþã.
Trebuie sã rãsplãtim dulãii, iubito. Ei au muncit cel mai mult.
- De ce ? Am fãcut tot ce mi-ai cerut. - Dar ai atras gelozia Myrandei.
Eu, geloasã pe ea ?!
Vezi ºi tu cã prezenþa ta a ajuns sã tulbure apele.
Sfâºiaþi-o ! Sfâºiaþi-o !
Acum nu mai eºti aºa de frumuºicã.
Noua ta mânã aratã mai bine decât cea veche. Nu crezi, Pod ?
- E din aur curat ? - Oþel aurit. Vãd cã nu mãnânci.
De ce nu mãnâncã nimeni ? ªi soþia mea, ºi fratele meu se înfometeazã.
- Nu mi-e foame. - Þi-ai pierdut mâna, nu stomacul.
Gustã carnea de mistreþ.
Cersei nu se mai saturã, de când un mistreþ l-a omorât pe Robert.
Un toast. În sãnãtatea mândrelor vlãstare Lannister !
Piticul, ciungul ºi mama nebunului.
- Curãþ eu. - Nu, curãþ eu. Lasã-ne singuri.
E doar vin.
- Nu mai sunt în stare sã lupt. - Nu poþi lupta cu stânga ?
Pot þine sabia în mânã, dar toate reflexele sunt anapoda.
Cum sã-l apãr pe rege, când abia pot sã mã ºterg la fund ?
Acum eºti Lord Comandant. Comandã. Lasã-i pe alþii sã lupte.
- Când a luptat tata ultima oarã ? - Eu nu sunt tata. Sunt Regicidul.
Când oamenii vor afla cã nu pot ucide o muscã...
Antreneazã-te. Învaþã sã lupþi cu stânga.
Cu cine ? Cu tine ? Oamenii vorbesc.
Primul care descoperã cã nu pot sã lupt mã va da în vileag.
Ai nevoie de un spadasin discret. Se întâmplã sã cunosc omul potrivit.
Fratele meu îmi spune cã eºti discret. Neobiºnuit talent la un mercenar !
Mie-mi spune cã ai la fel de mult aur ca taicã-tãu.
E ferit locul ãsta ?
E un cavaler, Leygood. Are niºte fulgere pe scut.
Aici îi regulez nevasta. Þipã cât o þin bojocii.
Dacã n-o aude lumea pe ea, n-o sã ne audã nici pe noi.
N-am mai vãzut niciodatã oþel valyrian. O frumuseþe de sabie.
Însã, dacã lupþi cu o sabie ascuþitã, va trebui sã fac ºi eu la fel.
Iar dacã lupt cu sabia ascuþitã, n-o sã mai aibã cine sã mã plãteascã.
N-am mai folosit o sabie de antrenament de la nouã ani.
Curajos mai eºti ! Ataci omul înainte sã se punã în gardã.
Atunci e cel mai potrivit moment sã ataci pe cineva.
Ai grijã !
- Dacã mai aveam mâna dreaptã... - Crezi cã o sã-þi creascã la loc ?
Hai !
Deschideþi porþile !
Ocupaþi-vã de cai !
Bun venit acasã, tatã !
Walda, þi-l prezint pe Ramsay Snow, bastardul meu.
- Încântat, mamã. - Bunã !
Îngrijiþi-vã de cai.
- Duceþi-o pe lady Walda în odãile ei. - Pe aici, doamna mea.
- Unde þi-e prizonierul ? - Cu câinii.
Vreau sã-l vãd.
Am auzit cã i-ai tãiat mâna Regicidului.
Vãd c-ai prins de veste. A þipat ca din gurã de ºarpe. Þi-ar fi plãcut.
Tatã...
- Ce i-ai fãcut ? - L-am dresat.
Învaþã greu, dar pânã la urmã a învãþat.
- L-ai jupuit. - Pe ici, pe colo. I-am ºi tãiat ceva.
- Era moºtenitorul lui Balon Greyjoy. - De o mie de ani ne jupuim duºmanii.
- Avem omul jupuit pe flamuri. - Sunt flamurile mele, nu ale tale.
Tu nu eºti un Bolton, ci un Snow.
Tywin Lannister mi-a dat Nordul. Dar nu mã ajutã sã pun mâna pe el.
Cât oamenii de fier au Moat Cailin, oºtile noastre sunt blocate în Sud.
Theon era un ostatic de preþ, nu jucãria ta.
Voiam sã-l schimb pe Moat Cailin.
Am întrebat deja. Lordul Greyjoy a refuzat.
Ai negociat cu Balon Greyjoy fãrã ºtirea mea ?
M-ai fãcut stãpân al Dreadfortului în lipsa ta. Am acþionat.
A trebuit sã mã furiºez în propriul castel mulþumitã lui Greyjoy.
Aveam nevoie de Theon. Aveam nevoie de el întreg.
Theon ne era duºman. Dar Duhoare nu ne va trãda niciodatã.
Am avut prea multã încredere în tine.
Duhoare, cum m-ai putut lãsa sã stau nebãrbierit în faþa tatei ?
- E lipsã de respect. - Iertare, stãpâne !
Dã-i briciul.
Nu sunt un Bolton, tatã. Ce importanþã are ?
Hai, Duhoare ! Bãrbiereºte-mã cum se cuvine.
Duhoare, spune-i tatei, unde sunt Bran ºi Rickon Stark ?
Nu ºtiu, stãpâne.
I-ai omorât ºi le-ai atârnat leºurile la Winterfell.
Duhoare, i-ai omorât pe bãieþii Stark ?
Nu, stãpâne. Am omorât doi copii de þãrani.
- ªi i-ai ars, sã nu afle nimeni. - Da, stãpâne.
Familia Stark a stãpânit întotdeauna Nordul.
Dacã Bran ºi Rickon mai sunt în viaþã, Nordul îi va sprijini,
acum, cã Robb Stark a murit.
Da, Duhoare... Robb Stark e mort. Iartã-mã.
ªtiu cã þi-a fost ca un frate.
Dar tatãl meu l-a înjunghiat. Ce pãrere ai despre asta ?
- Eºti gata sã pleci la vânãtoare ? - Întotdeauna.
Dacã-i gãseºti pe bãieþi, îþi dau o mie de acri de pãmânt.
ªobolanul tãu ºtie încotro au luat-o, dupã ce au pãrãsit Winterfellul ?
- Jon Snow e la Castelul Negru. - Cine naiba e Jon Snow ?
Fratele lor bastard. Poate sunt la el sau poate ºtie unde sunt.
Chiar dacã nu ºtie, e pe jumãtate Stark. Ar putea fi primejdios.
Vrei sã te arãþi demn de numele Bolton ?
Strânge câþi oameni poþi ºi atacã Moat Cailin.
Ia ºi creatura asta cu tine. Poate o sã-þi fie de folos.
Cucereºte Moat pentru familia noastrã
ºi, poate, mã rãzgândesc în ce te priveºte.
Lord Varys, ai luat micul dejun cu regele ?
Strãinii nu sunt bine-veniþi la astfel de ceremonii exclusiviste.
- Ce bine e sã fii strãin ! - Shae a fost remarcatã.
Slujitoarea Sansei te-a vãzut cu ea. I-a spus deja surorii tale.
E doar o chestiune de timp pânã când aflã tatãl tãu.
Deci sunt vinovat c-am fost vãzut cu slujnica soþiei mele.
Tata te va întreba dacã mai e ceva la mijloc, iar tu vei minþi.
Ba nu. Cât timp crezi cã m-ar mai lãsa sã trãiesc tatãl ºi sora ta,
dacã m-ar bãnui cã mint ? Eu n-am mercenari care sã mã apere,
nici un frate legendar care sã mã rãzbune, doar iscoade.
Iartã-mã cã nu te compãtimesc.
Pãianjenii ºi târfele n-au parte de compãtimire.
- Am prieteni care ar putea-o ajuta. - Refuzã sã plece.
I-am spus de atâtea ori cã e primejdios, încât nu mã mai crede.
Tatãl tãu a promis cã va spânzura urmãtoarea târfã cu care te gãseºte.
A proferat vreodatã tatãl tãu ameninþãri goale ?
Din partea Casei Tyrell ºi a supuºilor din Reach,
Înãlþimea Ta, îþi ofer în dar aceastã cupã nupþialã.
Fie ca tu ºi fiica mea sã beþi pe sãturate ºi sã trãiþi la fel.
Minunat potir, lordul meu !
- Sau sã-þi spun "tatã" ? - M-aº simþi onorat, Înãlþimea Ta.
Ea e târfa despre care þi-am povestit. Bruneta.
Dã poruncã sã fie adusã în Turnul Mâinii înainte de nuntã.
- O carte ? - "Vieþile celor patru regi".
Relatarea Marelui Maester Kaeth despre domniile lui Daeron Tânãrul Dragon,
Baelor cel Binecuvântat, Aegon cel Netrebnic ºi Daeron cel Bun.
O carte pe care fiecare rege ar trebui s-o citeascã.
Acum, cã am învins, ar trebui sã ne gãsim timp pentru înþelepciune.
Îþi mulþumesc, unchiule.
Una dintre cele douã sãbii din oþel valyrian din capitalã, Înãlþimea Ta.
Proaspãt fãuritã în cinstea ta.
Ai grijã, Înãlþimea Ta ! Oþelul valyrian e mai tãios decât oricare altul.
Aºa se spune.
O sabie atât de minunatã are nevoie de un nume. Ce nume sã-i dau ?
- Aducãtoarea de furtuni ! - Bocetul Vãduvei !
Îmi place cum sunã "Bocetul Vãduvei". De fiecare datã când o voi folosi,
va fi ca ºi cum i-aº reteza din nou cãpãþâna lui Ned Stark.
Nu !
Mã vrei pe masa de scris ?
- Ce-ai pãþit, leul meu ? - Nu-mi mai spune aºa.
Cum sã-þi spun ?
Prietenia noastrã nu mai poate continua.
În port te aºteaptã o corabie care ridicã ancora spre Pentos.
- Ce ? - Fireºte, vei avea propria cabinã.
ªi, dincolo de Marea Îngustã, o casã, slujitori...
- Ce înseamnã asta ? - Sunt un bãrbat însurat.
Soþia mea a suferit mult, dupã cum bine ºtii.
Nu vreau sã mai sufere ºi din cauza mea. Trebuie sã-mi þin jurãmintele.
Nu te vrea.
Trebuie sã-mi fac datoria faþã de ea, faþã de copiii noºtri.
- De ce te temi ? - Nu mã tem.
Te temi de tatãl tãu ºi de sora ta.
- Vreau sã pleci. - Nu mã tem. N-am de gând sã fug.
Îi vom înfrunta împreunã. Sunt a ta ºi tu eºti al meu.
Eºti o târfã !
Sansa e vrednicã sã-mi poarte copiii, tu nu eºti.
Nu pot iubi o târfã. Nu pot avea copii cu o târfã.
Cu câþi bãrbaþi ai fost ? Cinci sute ? O mie ?
Tu cu câte târfe ai fost ?
M-am bucurat de orice clipã petrecutã cu ele,
ºi cel mai mult, de clipele petrecute cu tine. Însã acum s-a sfârºit.
În Pentos te aºteaptã o viaþã confortabilã.
Bronn te va conduce la corabie.
Ascultã-ne rugile ! Primeºte aceste dovezi ale credinþei noastre, Stãpâne,
ºi fereºte-ne de întuneric.
Sire, te-am slujit cu credinþã !
Stãpân al Luminii, aratã-ne calea.
Selyse, eºti sora mea !
- Ale tale sunt stelele din cer. - Spune-i !
Stãpân al Luminii, apãrã-ne, cãci noaptea e neagrã ºi plinã de spaime.
Ai vãzut ? Sufletele lor !
Stãpânul nostru le-a luat. Ai vãzut ?
- Lordul Florent þi-era cumnat. - A fost un necredincios.
Se închina la zeii strãmoºilor lui.
Au fost ºi zeii strãmoºilor tãi.
I-am poruncit sã-ºi distrugã idolii. Nu s-a supus.
Câte corãbii a adus în slujba ta ? Câþi oºteni ?
Mai mulþi decât tine.
Ai vãzut, Ser Davos ? Au ajuns la Stãpânul nostru, purificaþi !
Sunt sigur cã sunt plini de recunoºtinþã, regina mea.
- Carnea e stricatã. - Cãmãrile sunt aproape goale.
- Serveºte peºte. Suntem pe o insulã. - Nu-þi place peºtele.
Nu-mi plac multe, cu toate astea, le îndur.
Când Capãtul Furtunii era sub asediu ºi eu sufeream de foame,
Stannis mi-a fãcut supã din cãrþi. Paginile erau lipite cu grãsime de cal.
Într-o dimineaþã, a vânat doi pescãruºi pe plajã.
N-am mai gustat niciodatã ceva aºa de bun ca pescãruºul fript.
- Îþi mai aduci aminte ? - Fireºte.
- Tu ai suferit de foame, doamna mea ? - Toatã copilãria.
- Pânã l-ai gãsit pe Stãpânul Luminii ? - Pânã m-a gãsit el pe mine.
Mã tem pentru sufletul fiicei noastre.
Orice mamã ar trebui sã se preocupe de sufletul copiilor ei.
- E o dihanie încãpãþânatã. - E o copilã.
O crezi dulce, fiindcã îþi zâmbeºte când te duci s-o vezi.
E tare de cap ºi pãcãtoasã.
Altfel, de ce ar fi însemnat-o Stãpânul Luminii ? I-ar prinde bine o bãtaie.
E fiica mea. Sã nu pui mâna pe ea.
Cum porunceºti. Poate vorbeºte lady Melisandre cu ea.
- Intrã ! - Dormeai, prinþesã ?
Ai vãzut ceremonia de pe plajã ?
- Am auzit-o. - ªi te-a speriat ?
Ser Axell era unchiul meu. A fost întotdeauna bun cu mine.
Acum sunt într-un loc mai bun, prinþesã.
Focul i-a purificat de pãcate.
- Dar au urlat. - Femeile urlã ºi ele când nasc.
- Însã apoi sunt fericite. - Da, dar nu sunt fãcute scrum.
Ai multe întrebãri, nu-i aºa ? ªi eu aveam când eram copilã.
Semãnam mult cu tine. Numai cã eu nu eram prinþesã.
- ªi nu aveai asta. - Nu. Dar am suferit altfel.
- Ce ºtii despre zei ? - Am citit "Steaua în ºapte colþuri".
Minciuni ºi legende. Septonii spun cã sunt ºapte zei, însã sunt doi.
Un zeu al luminii, al iubirii ºi al bucuriei
ºi un zeu al întunericului, al rãului ºi al spaimei, care se înfruntã.
Nu sunt ºapte raiuri ºi ºapte iaduri ?
E doar un singur iad, prinþesã. Cel în care trãim acum.
Hodor.
- De ce m-aþi trezit ? - Eºti plecat de ore întregi.
- Mi-era foame. - Tuturor ne e foame.
- Tocmai mâncam. - Varã mânca.
Trupul tãu nu poate trãi cu mâncarea pe care o mãnâncã lupul.
E primejdios sã stai prea mult în pielea lui Varã.
Tu nu eºti lup strãvechi, Bran.
Însã cred cã e minunat sã alergi, sã sari, sã vânezi...
Sã fii din nou întreg.
ªtiu cã e ispititor, dar, dacã stai prea mult în pielea lui Varã,
o sã uiþi cum e sã fii om.
O sã ne uiþi pe noi, Bran. O sã-þi uiþi mama ºi tatãl,
fraþii ºi surorile. O sã uiþi Winterfellul.
O sã uiþi de tine. Dacã te pierdem pe tine, pierdem totul.
Hodor, du-mã la copac.
Cautã-mã...
... sub copac.
Ne-a vãzut !
Miazãnoapte.
ªtiu unde trebuie sã mergem.
Sã se dea de veste cã Margaery, din Casa Tyrell,
ºi Joffrey, din Casele Lannister ºi Baratheon,
sunt de-acum un singur trup ºi un singur suflet.
Sã fie blestemat cine o încerca sã-i despartã.
Cu acest sãrut, îþi jur sã te iubesc.
- Avem o reginã nouã. - Mai bine ea, decât tine.
- Nu þi se pare cam exagerat ? - Mi se pare proporþional.
- Cu ce ? - Cu extravaganþa scontatã.
Oamenii care irosesc bani pe astfel de prostii tind sã rãmânã fãrã ei.
Ar trebui sã încerci sã te bucuri de viaþã înainte sã mori.
Nu acum, Mace. Vorbesc cu lordul Tywin.
Nu ºtiu de ce te plângi. Plãtesc ºi eu jumãtate.
Sã punem trandafiri de aur pe jumãtate din plãcinte, în semn de recunoºtinþã ?
Nu, mulþumirile tale sincere sunt de-ajuns.
Îmi închipui cã voi mai avea prilejul sã le aud. Rãzboaiele sunt scumpe.
"Banca de Fier îºi recupereazã aurul". Ce le mai place sã ne reaminteascã !
Aproape la fel de mult ca voi, Lannisterii, cu datoriile voastre.
- Nu mã îngrijoreazã Banca de Fier. - ªtim amândoi cã nu e adevãrat.
Hai, Tywin, sã sãrbãtorim tinerii îndrãgostiþi !
- Am avut grijã de tot. - Ai vãzut-o la bordul corabiei ?
- Da, e pe corabie. - Ai vãzut corabia ridicând ancora ?
Numai tu, eu ºi Varys ºtim cã e acolo.
De unde ºtii ?
Dacã mã urmãreºte cineva fãrã îngãduirea mea,
îºi gãseºte sfârºitul.
- Te urmãreºte cineva ?! - Shae a plecat.
ªtiu cã nu vrei sã crezi, dar a plecat.
Du-te ºi bea pânã are sã þi se parã c-ai fãcut ce trebuia.
Ziua bunã !
- Ziua bunã ! - Nu cu tine vorbeam.
Arãþi minunat, copilã. Însã ai trãit clipe grele.
N-am avut ocazia sã-þi spun ce rãu mi-a pãrut sã aud de fratele tãu.
Rãzboiul e rãzboi, dar sã omori un om la propria nuntã e groaznic.
Ce monstru face aºa ceva ?
De parcã bãrbaþilor le-ar trebui motive în plus ca sã evite nunþile.
Lord Tyrion, vezi ? Nu e aºa de rãu.
Poate, dacã soþul tãu sãrac ºi-ar vinde ultima pereche de încãlþãri,
ºi-ar putea permite sã te aducã într-o vizitã la Highgarden.
Acum, cã e pace, þi-ar prinde bine sã-l vezi.
Mã iertaþi. E timpul sã mãnânc din bucatele pe care le-am plãtit.
Cu blanã roºie sau aurie,
Gheare tot are orice leu,
Iar ale mele-s lungi...
Foarte bine. Duceþi-vã de aici !
Dragostea mea, ce-ar fi sã facem anunþul ?
Luaþi aminte ! Regina vrea sã rosteascã câteva cuvinte.
Suntem norocoºi sã ne bucurãm de aceste bucate minunate !
Însã nu sunt toþi la fel de norocoºi.
Ca sã mulþumeascã zeilor pentru încheierea rãzboiului în chip just,
regele Joffrey a poruncit ca resturile de la festin
sã fie date celor mai nevoiaºi oameni din oraº.
Eºti un exemplu pentru noi toþi.
- Ser Jaime, iartã-mã ! - Ser Loras, nu face nimic.
- Sora ta aratã minunat. - ªi a ta, la fel.
- Aºtepþi cu nerãbdare propria nuntã ? - Da.
- Taþii noºtri mor de nerãbdare. - Negreºit.
Poate ar trebui sã se cãsãtoreascã ei.
Dacã te-ai însura cu Cersei, te-ar ucide în somn.
Dacã ai reuºi cumva s-o laºi grea înainte, ar omorî ºi copilul.
Din fericire pentru tine, nu vei pãþi nimic, fiindcã nu te vei însura cu ea.
ªi nici tu.
- Înãlþimea Ta, Sire, regina mea... - Lady Brienne, mulþumim c-ai venit.
- Nu sunt o lady, Înãlþimea Ta. - Te-ai înclinat cumva ?
Iertare, Înãlþimea Ta. Eticheta mi-a jucat mereu feste.
Tu eºti cea care l-a trecut prin sabie pe Renly Baratheon.
- Brienne n-a avut niciun amestec. - Pãcat !
L-aº înnobila pe omul care i-a curmat viaþa pederastului ãluia.
Voiam sã vã felicit pe amândoi ºi sã vã urez noroc.
Rãzboiul a durat prea mult. Sper sã domniþi mult ºi în pace.
Mulþumesc. Nãdãjduiesc sã te vedem mai des.
Lady Brienne !
Eºti fiica lordului Tarth. Eºti o lady, indiferent de dorinþele tale.
Cum spui, Înãlþimea Ta.
Îþi datorez recunoºtinþã. Mi-ai adus fratele în viaþã în capitalã.
Adevãrul e cã el m-a salvat pe mine, Înãlþimea Ta, ºi nu doar o datã.
Zãu ? E prima oarã când aud asta.
Mi-e teamã cã nu e o poveste captivantã.
Sunt convinsã cã ai multe poveºti captivante.
Juratã lui Renly Baratheon, lui Catelyn Stark, ºi acum, fratelui meu.
Cred cã e palpitant sã treci de la o tabãrã la alta,
slujind orice lord sau lady care îþi picã cu tronc.
- Nu-l slujesc pe fratele tãu. - Dar îl iubeºti.
Înãlþimea Ta...
Nu, vino în odãile mele, ºi te voi examina eu însumi.
- Nu o sã vinã nicãieri. - Înãlþimea Ta, mi-a cerut sfatul...
- Vorbeºte cu Qyburn. E priceput. - Qyburn ?! Un om îngrozitor.
A fãcut Citadela de ruºine cu experienþele lui scârboase.
- Mai scârboase decât un moº libidinos ? - Înãlþimea Ta, sunt un învãþat.
Fratele meu mai mic te-a aruncat în temniþã când l-ai agasat.
- Ce crezi cã þi-aº putea face eu ? - N-am vrut sã agasez pe nimeni.
Cu toate astea, mã agasezi pe mine. Chiar ºi în acest moment.
Iatã ce vreau sã faci. Pleacã de îndatã de la nuntã.
Du-te la bucãtãrie ºi spune-le sã dea câinilor resturile de la festin.
Înãlþimea Ta, regina Margaery a spus...
Regina îþi spune cã, dacã resturile nu sunt date la câini, vei fi dat tu.
Un dragon de aur celui care-i dã jos cãciula bufonului meu !
- Eºti binedispusã. - Aº zice cã da.
- N-am sã te întreb de ce. - Micile plãceri ale vieþii.
Înãlþimea Ta, lord Tywin ! Nu cred c-o cunoaºteþi pe Ellaria.
Þi-i prezint pe lordul Tywin Lannister ºi Cersei Lannister, regina mamã.
Deºi acum cred cã e fosta reginã mamã.
Lord Mânã ºi lady Cersei, Ellaria Sand.
- Lordul meu, doamna mea... - Încântat.
Eºti prima Sand pe care o întâlnesc.
În Dorne suntem pretutindeni. Am 10 000 de fraþi ºi de surori.
Bastarzii sunt rodul pasiunii, nu-i aºa ? În Dorne nu-i dispreþuim.
Nu ? Ce toleranþi sunteþi !
Trebuie sã fie o uºurare, lady Cersei, cã nu mai ai responsabilitãþi regale.
Cred cã ai gâtul strâmb de la atâþia ani de purtat coroana.
Nu vei ºti niciodatã, prinþe Oberyn.
Pãcat cã fratele tãu mai mare n-a putut participa la nuntã.
Transmite-i complimentele noastre. Cu puþin noroc, guta se va vindeca.
I se spune "boala bogãtaºului". De mirare cã Domnia Ta n-o ai.
În þinuturile mele, nobilii nu au acelaºi stil de viaþã ca în Dorne.
Câte locuri, atâtea obiceiuri. Unii dispreþuiesc obârºia umilã.
Alþii nu vãd cu ochi buni siluirea ºi uciderea femeilor ºi a copiilor.
Ce noroc pe Domnia Ta, fostã reginã mamã,
cã fiica ta, Myrcella, a fost trimisã în al doilea tip de loc.
Liniºte ! Faceþi loc !
Prea s-a întrecut mãsura cu distracþia !
O nuntã regalã nu e prilej de distracþie.
O nuntã regalã este un eveniment istoric.
A sosit timpul sã ne contemplãm istoria.
Lorzii mei...
Doamnele mele...
Vi-i prezint pe regii Joffrey,
Renly, Stannis, Robb Stark ºi Balon Greyjoy.
Rãzboiul Celor Cinci Regi !
Eu sunt adevãratul rege !
- Sunt Regele Nordului ! - Da !
- Trãdãtorule ! - Ba tu eºti un trãdãtor !
Sã înceapã rãzboiul !
- Renly, nu eºti rege. - Pleacã de-aici, degeneratule !
Ai grijã ! Fii prinþul meu !
- Stannis ! - Acum la cine e aurul, Stark ?
Eu sunt adevãratul rege ! Înfruntã-mã, ticãlosule !
- Mã înec, mã înec ! - Sunt Regele Nordului !
Nu foc sãlbatic !
Dã-le fiecãruia 20 de galbeni la sfârºit.
Da, lordul meu.
Regelui va trebui sã-i mulþumim altfel.
La atac !
Gata, din nou !
Sunt Regele Nordului !
La atac !
Nobili domni !
Ai luptat vitejeºte. Poftim, rãsplata campionului !
Dar nu eºti campion încã, nu-i aºa ?
Un adevãrat campion învinge toþi pretendenþii la titlu.
Trebuie sã mai fie ºi alþii care îndrãznesc sã-mi conteste domnia.
Unchiule, ce zici ? Sunt sigur cã au un costum în plus.
Mi-a ajuns lupta de care am avut parte, Înãlþimea Ta.
Vreau sã-mi pãstrez chipul neatins. Domnia Ta ar trebui sã-l înfrunþi.
N-a fãcut decât sã imite neizbutit curajul tãu pe câmpul de luptã.
Vorbesc în calitate de martor.
Dã-te jos de pe masã cu noua ta sabie din oþel valyrian
ºi aratã-le tuturor cum îºi câºtigã tronul un adevãrat rege.
Însã ai grijã ! Ãsta e stãpânit de pofte.
Ar fi tragic ca regele sã-ºi piardã virtutea înainte de noaptea nunþii.
- Bun vin ! Pãcat cã s-a vãrsat. - Nu s-a vãrsat.
Iubitule, vino la mine ! E timpul sã þinã tata toastul.
Cum se aºteaptã sã închin potirul fãrã vin în el ?
Unchiule, poþi fi paharnicul meu, dacã eºti prea laº ca sã lupþi.
- Înãlþimea Ta mã onoreazã. - Nu e o onoare.
Adu-mi potirul !
Ce sã fac cu un potir gol ? Umple-l !
În genunchi. Îngenuncheazã în faþa regelui tãu !
În genunchi !
Am zis sã îngenunchezi !
Uite, plãcinta !
Regina mea...
Minunat !
Eroul meu !
- Acum putem pleca ? - Hai sã aflãm.
Unchiule ! Unde pleci ? Ai uitat cã eºti paharnicul meu ?
Mã gândeam sã-mi schimb veºmintele ude, Înãlþimea Ta.
Nu, nu. Eºti perfect aºa cum eºti. Adu-mi vinul !
Repejor ! Plãcinta e uscatã.
Bun. Trebuie udatã.
Dacã Înãlþimea Ta îngãduie, lady Sansa e foarte obositã.
Nu, veþi aºtepta aici...
Înãlþimea Ta ?
Nu-i nimic.
- Se îneacã ! - Ajutaþi-l pe bietul bãiat !
- Idioþilor, ajutaþi-vã regele ! - La o parte !
Vino cu mine ! Dacã vrei sã trãieºti, trebuie sã fugim.
Nu-l atinge !
Joffrey !
Ce e ?
Ajutaþi-l !
Fiul meu...
El a fãcut-o !
Mi-a otrãvit fiul, regele vostru !
Luaþi-l ! Luaþi-l !
Aþi urmãrit URZEALA TRONURILOR
Seria IV Sfârºitul episodului 2
Subtitrare extrasã de pe Blu-ray de cãtre Raduk74 @ www.subs.ro
Cu blanã roºie sau aurie,
Gheare tot are orice leu,
Iar ale mele-s lungi, se ºtie,
Ca ale tale, lordul meu.
Astfel grãi, astfel grãi
Lordul din Castamere.
ªi-acum, vaietele ploii rãsunã-n gol pe-al sãu castel,
ªi nimeni nu le-aude.
Da, vaietele ploii rãsunã-n gol pe-al sãu castel,
ªi niciun suflet nu le-aude.