Hur många av fingrarna tror du vi kan köra upp i hans röv?
Beror på om han har haft nåt där förut.
Är det sånt du och din syster gjorde?
Mjukade hon upp dig åt oss?
Han kommer att falla.
Han kommer att falla av hästen. Hjälp honom!
Vatten.
Vatten. Snälla, ge mig vatten.
Vatten. Snälla, snälla.
Dör jag, så får du inte...
Nu räcker det.
Här.
Jag har aldrig sett en man dricka hästpiss så snabbt.
Sluta!
Gå inte längre.
Gör om det, och jag tar din andra hand.
Kom här.
Lord Tyrion. Kom in.
Jag hoppas vi kan tala i förtroende.
Alltid i förtroende.
Om händelserna vid Svartvatten.
- Är det olägligt? - Nej då, det passar perfekt.
En av dina små fåglar kan veta nåt om min systers avsikter att...
Ta livet av dig?
Jag ärvde tyvärr inte Lillfingers spioner med hans arbete.
Därför kommer jag till dig. Jag behöver bevis.
Bevis? Blir det en rättegång?
Jag behöver veta det.
Jag har inga bevis, bara viskningar.
Före allt detta hemska
skulle jag berätta om hur jag blev skuren.
Vill du fortfarande höra?
Jag vet inte. Gör jag det?
Som pojke reste jag med några skådespelare genom de fria städerna.
En dag i Myr
gav en man min mäster ett mycket lockande erbjudande.
Jag var rädd att han ville utnyttja mig som jag hört att vissa män utnyttjade pojkar.
Men det han ville var ännu värre.
Han gav mig en brygd som gjorde att jag inte kunde röra mig eller tala,
men som inte bedövade känseln.
Han skar mig med en böjd kniv, allt där nere, medan han mässade.
Han eldade upp mina könsdelar i ett fyrfat.
Lågorna blev blå, och jag hörde en röst svara på hans rop.
Jag drömmer fortfarande om den natten.
Inte om trollkarlen eller hans kniv.
Jag drömmer om rösten i lågorna.
Var det en gud? En demon? En trollkarls trick?
Jag vet inte.
Men trollkarlen kallade, och rösten svarade.
Sen den dan har jag hatat magi, och alla som utövar den.
Men du kan förstå att jag var ivrig att hjälpa dig mot Stannis och hans röda prästinna.
- En sorts symbolisk hämnd. - Ja.
Jag känner ett behov av verklig hämnd, mot den som försökte få mig dödad.
Det kräver inflytande, vilket...
Vilket du inte har just nu.
Inflytande handlar mycket om tålamod, har jag upptäckt.
När jag hade tjänat trollkarlens syfte slängde han ut mig för att dö.
Jag beslöt att leva för att trotsa honom.
Jag tiggde.
Jag sålde de delar av min kropp som jag hade kvar.
Jag blev en utmärkt tjuv
och lärde mig snart att innehållet i en mans brev
är viktigare än innehållet i hans pengapung.
Steg för steg, och genom den ena osmakliga uppgiften efter den andra
lyckades jag ta mig från slummen i Myr till lilla rådets kammare.
Inflytande växer som ogräs.
Jag vårdade mitt, tålmodigt,
tills dess klängen nådde från Röda borgen hela vägen till den andra änden av världen
där jag lyckades linda dem runt nåt mycket speciellt.
Trollkarlen.
Hallå, min gamle vän.
Det var längesen.
Jag tvivlar inte på att den hämnd du vill få blir din en dag,
om du är stark nog.
När folk talar om nattväktarna nämner de aldrig skyfflandet.
Eller skiten.
De pratar om ära, benådning och att skydda riket,
men det handlar mest om att skyffla skit.
- Och att bli anfallen, dödad eller värre. - Det med.
Men när man inte blir anfallen eller dödad, så skyfflar man skit.
Titta. Mer skit.
Jag började ju undra vad jag skulle göra resten av dan.
Vi måste sticka härifrån.
När lord befälhavaren säger det, så.
Lord befälhavaren sa åt oss att gå till De första människornas näve.
- Hur gick det för oss då? - Han kunde inte veta det.
Nu vet vi. Vi vet vad som finns där ute.
Craster har varit här ute och överlevt.
Är han din nye beskyddare? Vår gode vän Craster?
Vi är som de söner han aldrig fick.
Mormont kommer inte att rädda dig.
Inte tölpen här heller.
När de vita vandrarna kommer, dukar Craster fram oss som vilka svin som helst.
Om vi vill överleva
måste vi vara på vår vakt.
Du väckte honom.
Förlåt.
Han är jättefin.
Jättefin.
- Har han nåt namn? - Nej.
Tänker du ge honom ett?
Varför?
- Här. - Gilly.
Jag skulle ha den här tills du kom tillbaka.
- Du är här nu. - Du fick den.
Jag vill inte ha din fingerborg.
Jag vill rädda mitt barns liv. Kan du det?
Kan du det?
Jag har inte tid med dig.
Jag har inte tid med nåt annat än honom, för han har inte mycket tid kvar.
Du måste följa efter honom.
Hur då?
Du vet hur.
Brandon.
- Mor. - Hur många gånger har jag sagt det?
Klättra inte.
Jag måste hitta det. Det kallar på mig.
Du måste lova mig det. Klättra aldrig mer.
Lova mig! Lova mig!
- Mor! Mor! - Bran!
Lova mig!
Är han mycket stor?
Tydligen inte större än nån annan.
- Ändå sa de att han var... - Utöver det vanliga.
Den ovanligaste mannen de har varit med. Och de har varit med många.
Talar vi om samma Podrick?
Den försynte pojken som tjänar lord Tyrion? Han som verkar lite enfaldig?
- Vad gjorde han med dem? - Jag vet inte, mylord.
Flickorna brukar beskriva detaljer.
Vad sa de då?
De sa att det var svårt att beskriva.
Under sker på de underligaste platser.
Och vad sa Lillfinger om den förlorade inkomsten?
Han var för upptagen för att märka det. Han ska fara till Eyrie snart.
Jag hjälper honom med förberedelserna.
Ja, han ska ägna sig åt sin tålmodiga kärlek till lady Arryn och den medföljande titeln.
Det är sorgligt.
Är det allt som krävs för att vår vän ska tappa intresset för stackars Sansa Stark?
Han har inte talat med henne sen sist, vad jag vet.
Han har nog inte tappat intresset.
Varför säger du så?
Hans inventarielista ombord.
Du kan läsa. Ovanligt för nån med ditt yrke.
- Före detta yrke. - Naturligtvis.
Jag missar tydligen nåt uppenbart?
Två fjäderbolster.
Två fjäderbolster till hytten.
Vem är så viktig för Lillfinger att hon förtjänar fjäderbolster, förutom han själv?
Tar han med sig en av flickorna?
Han är inte intresserad av dem, mylord.
Hur vet du det?
Jag är ju en av hans flickor.
Under på underliga platser, minsann.
Rhaenyra Targaryen mördades av sin bror, eller snarare hans drake.
Den åt upp henne medan hennes son såg på.
Resterna av henne är begravda i kryptan där nere.
Ceremonin brukar hållas i den stora helgedomen där 700 personer får plats.
Det verkar finnas gott om plats på området för alla andra.
Det finns inte fler än 700 som är av nån större betydelse.
Nej, resten finns bara där för att se med beundran på de 700
för att de ska minnas hur överlägsna de måste vara som har de bästa platserna.
I den urnan finns Aerion Targaryens aska.
Aerion Brightflame, kallade de honom.
Han trodde att om han drack löpeld skulle han kunna bli till en drake.
Han hade fel.
Och där finns förstås den galne kungen, som min farbror dödade.
Vill ni se var de sista Targaryen finns begravda?
Lady Margaery finner kanske detta makabert?
Nej, Ers nåd. Jag vill gärna se deras gravar.
Det är som en vandring genom historien.
- Graven finns här uppe. - Det är så spännande.
- Gifte ni er här, Ers nåd? - Ja.
- Det måste kännas som igår. - Som en livstid sen.
Begravdes er make här?
Nej, han ville få sina kvarlevor återlämnade till Stormände.
Vilken tragedi.
En ganska förutsägbar tragedi.
- Jakt och dryckenskap går inte ihop. - Verkligen inte.
Min son jagar. Då glömmer han bort att han aldrig har varit i närheten av en strid.
Jag vill minnas att han belägrade Stormände i nästan ett år.
Allt han belägrade var festmåltiden i befälstältet.
Jag bad honom undvika Roberts uppror. Han kunde inte kämpa mot en krigare.
Vi mödrar gör vad vi kan för att hålla våra söner från graven.
Men de verkar längta efter den.
Vi översköljer dem med förnuft men det rinner av dem som regn på en vinge.
Ändå tillhör världen dem.
En fånig ordning, tycker jag.
Gudarna tyckte väl att det var passande.
Min far ville inte ha dem här.
Han skulle låta bränna och slänga deras kroppar i Svartvatten,
men stora Sept fick honom att avstå.
Jag är glad för det.
Jag är ledsen, Ers nåd.
De gjorde hemska saker mot slutet, men deras förfäder byggde det här.
Ibland är svårigheter det pris vi får betala för storhet.
Jag håller med fullständigt.
Ska vi gå och träffa dem?
Om ni ger dem er kärlek kommer de att återgälda er tusenfalt.
Jag har talat med dem. Jag vet hur de känner för er.
Ni ledde försvaret av Kungshamn.
De avgudar er.
Öppna dörrarna.
Joffrey.
Vänta.
- Lady Margaery! - Lady Margaery!
Välsigne er, lady Margaery!
- Lady Margaery! - Lady Margaery!
- Margaery! - Länge leve lady Margaery!
- Kung Joffrey! - Kung Joffrey!
Kung Joffrey!
Gud välsigne kung Joffrey!
- Hur långt är det till Deepwood Motte? - Inte långt, mylord.
Er syster väntar på er där.
- Skickade hon dig att rädda mig? - Ja.
Jag tjänade dem, de som torterade er.
Jag gjorde som de sa och väntade.
Varför riskera ditt liv för min skull?
Jag växte upp på Saltcliffe, mylord. Jag var bara en pojke när de tog er.
Min far tog oss till klipporna så att vi kunde se när de förde bort er.
Jag minns fars min när han sa:
"Det där är Balon Greyjoys sista levande son."
Jag fick höra de orden om och om igen när jag såg vad de gjorde mot er.
De där männen sa att min far visste vad de gjorde mot mig.
Gjorde han det?
Jag vet inte, mylord. De berättade inte mycket.
Min systers män är lojala mot henne. Vi behöver inte gömma oss för dem.
Alla de är inte er systers män. Vissa är lojala mot er far.
Vad är det?
Jag tänkte på hur avundsjuk jag var när far bad Yara att inta det här.
- Vad bad han er att göra? - Plundra fiskebyar.
Han litade inte på mig. Trodde jag var en Stark.
Det skulle jag aldrig kunna vara.
Robb Stark påminde mig alltid om det.
- Ville han pränta in det? - Det behövdes inte.
Han behövde bara vara.
Den han var född att vara.
Hans liv passade honom bättre än hans kläder.
Hur skulle nån sån kunna vara min bror?
Han är kungen av Norden.
Och jag...
Min far gav mig ett val och jag valde.
Jag skulle aldrig kunna vara en Stark.
Men jag föddes som en järnfödd.
Jag fick betala järnpriset för Vinterhed.
Jag mördade de där pojkarna.
Pojkarna Stark?
De hittade dem aldrig.
Det var bara några föräldralösa som bodde hos en bonde.
Dagmer fick skära halsen av dem och bränna kropparna
så att jag kunde behålla Vinterhed
och göra min far stolt.
Det är kanske inte för sent.
Jo, det är det.
Min riktige far halshöggs i Kungshamn.
Jag gjorde ett val
och jag valde fel.
Nu har jag bränt alla chanser.
Inte alla, mylord.
Hon är här.
Yara.
Vänta.
- Jag förde hit honom. Han dödade de andra. - Va? Nej, det gjorde jag inte.
Ni får inte!
Nej! Snälla, sluta!
Nej!
Sätt honom där han hör hemma.
Ät.
Vad gör du?
Jag dör.
Du får inte dö.
Du måste leva, för att få hämnas.
Jag bryr mig inte om hämnd.
Du är feg.
Lite motgångar, och du ger upp.
- Motgångar? - Du miste handen.
Min svärdshand. Jag var den handen.
Du har fått smaka på
den verkliga världen
där folk blir fråntagna viktiga saker
och du gnäller, gråter och ger upp.
Du låter som nån jävla kvinna.
Jag vet vad du gjorde för mig.
Du sa att Tarth var fullt av safirer.
Det heter Sapphire Isle för det blå vattnet där.
Det visste du.
Varför hjälpte du mig?
Ville du tala med mig?
Ja, om Jaime.
Vad är det med honom?
Jag ville vara säker på att vi gör allt vi kan för att få tillbaka honom.
När Catelyn Stark tog Tyrion som fånge
- vad gjorde jag då? - Du startade ett krig.
Om jag startade ett krig för den där vällustingen,
vad tror du att jag gör för min äldste son och arvinge?
Allt du kan.
Allt jag kan.
Du är fortfarande kvar.
Ja.
Varför det?
Har det slagit dig att
det kanske är jag som förtjänar ditt förtroende,
inte dina söner?
Inte Jaime eller Tyrion, utan jag.
Åratal av predikningar om familjen och arvet...
Samma predikningar, men med små tråkiga variationer.
Har det slagit dig att din dotter
kanske är den enda som lyssnar och efterlever dem?
Att hon kanske har mest att bidra med till ditt arv,
som du älskar så mycket mer än dina egna barn?
För all del. Bidra då.
Tyrells är ett problem.
De hjälpte oss att besegra Stannis Baratheon.
Tyrells räddade ditt liv och dina barns liv.
Margaery har satt klorna i Joffrey.
Hon kan manipulera honom.
Bra. Jag önskar att du kunde det.
Jag känner inte misstro för att du är kvinna,
jag känner misstro för att du inte är så smart som du tror.
Du har låtit pojken göra som han vill mot dig och alla andra i stan.
Du borde kanske försöka förhindra det.
Det ska jag.
Tycker du om den, farmor?
Ännu en guldros. Så originellt.
Mina tallrikar har rosor. Mina lakan är broderade med rosor.
Jag har en guldros på mitt potta,
som om det skulle få den att dofta bättre.
Rosor är tråkiga, kära du.
"Vi växer oss starkare."
Det tråkigaste motto nån släkt kan ha.
"Vintern närmar sig!" Det är minnesvärt.
"Vi sår inte." Starkt, starkt.
Såna hus aktar man sig för.
Skräckvargar och krakar, vilda bestar.
Men en guldros som växer sig stark, det sätter minsann skräck i folk.
Titta, söta ni.
En spindel i trädgården.
Spring iväg nu. Väx er starkare.
Mylady.
Jag ville få välkomna er till Kungshamn.
Stan har lysts upp av er närvaro.
Har den lysts upp?
Brukar ni säga så, lord Varys? Tänker ni försöka förföra mig?
Det är kanske lite för uppenbart.
Nej, snälla. Förför bara. Det var längesen.
Men det är nog till ingen nytta.
Vad sker när det som inte finns mer stöter mot det fallfärdiga?
En fråga för filosoferna.
Men ni gör er till av en anledning.
- Nå? - Får jag sätta mig ner?
Nej.
Se så, ni ska ju vara så klok. Jag vill veta varför ni har uppsökt mig.
Ni har intresserat er för Sansa Stark.
Har jag det? Jag talade med henne en gång här,
och då springer en av era spioner och skvallrar om det?
Ja, varför inte? Hon är en intressant flicka.
- Är hon? - Nej, inte särskilt.
- Men hon hade en intressant barndom. - Ja, sorgligt nog.
Förlåt att jag slösade bort er tid, då.
Jag trodde att vi båda månade om henne.
Se så. Ni ger upp ganska lätt.
Promenera med mig.
Väggarna har öron, men tydligen har buskar det också.
Jag väljer mina allierade noga, och mina fiender ännu noggrannare.
Vad är Sansa Stark?
Inget av det. En oskyldig.
- Jag beundrade hennes far. - Ja.
Ned Stark hade många beundrare,
men hur många klev fram när bödeln skulle hugga av hans huvud?
Jag kunde inte hjälpa Ned Stark. Jag kanske kan hjälpa hans dotter.
Hur då?
Ni är inte den enda som har intresserat sig för henne.
Knappast förvånande. En vacker flicka, med ett känt namn.
Verkligen. Hon skulle bli en fin hustru till rätt friare.
Det känns som om ni snart kommer till poängen.
Lillfinger kommer inte att stanna här länge till.
En förtrogen har berättat att när han far, följer Sansa Stark med honom.
Varför har ni kommit till mig för att säga det?
Lillfinger föddes utan mark, rikedom och arméer.
Han har lyckats få de två första sakerna. När har han en armé?
Ni skrattar kanske, men jag känner honom bättre än de flesta
och det är sant.
Lillfinger är en av de farligaste männen i Västeros.
Om Robb Stark faller, är Sansa Stark nyckeln till Norden.
Gifter Lillfinger sig med henne får han den nyckeln.
Det vore synd.
Varför skulle en man med så dåligt rykte få föra bort en så underbar brud?
Ni föraktar honom, så hårt som ni arbetar för att undergräva honom.
Jag tycker faktiskt om honom.
Men han ser hellre landet brinna än att han inte får vara kung över askan.
Ni är en klipsk man, lord Varys.
Ni är alltför vänlig. Jag tror att jag har en lösning.
Det behöver man ingen list för. Det är väl uppenbart?
- Jag menade inte att störa. - Det gjorde du inte.
Vi skulle vilja vara ifred.
Ni kan vänta inne i tornet.
Om ni vore vänliga och gav mig era namn
kunde jag be kungen att tala med er.
Vad bad du om?
- Det kan jag inte säga. - Varför inte?
Jag kan berätta vad jag bad om i templet i morse.
Få se nu, min familjs hälsa och lycka,
att kriget ska ta slut, och en kort vinter.
Tråkigt och traditionellt, tyvärr. Du då?
Jag är ledsen, men jag kan inte.
Min kusin Alanna var den vackraste flicka jag hade sett.
När jag var 12 var jag bara skinn och ben
men Alanna var en gudinna som sänts för att pina mig.
- "Grisansiktet" kallade hon mig. - "Grisansiktet"? Så fånigt.
Det var nåt med min näsa.
Hon grymtade när hon gick förbi mig i korridorerna.
Jag bad om att hon skulle få nån hemsk hudsjukdom.
En vecka senare fick hon grötpest.
- Grötpest? - Har ni inte det här i Norden?
Huden börjar likna kokt gröt
och faller av, sen dör man under stora plågor.
Så fruktansvärt.
Du...
Jag trodde på dig!
Grötpest. Så dum jag är.
Säg inte så. Det är du inte alls.
Vad hände med Alanna?
Hon växte upp och blev mycket vacker,
gifte sig med en stilig lord och de har söta barn
och bor i ett slott vid havet.
Fruktansvärt frustrerande.
Hon är säkert avundsjuk på dig nu.
Du ska gifta dig här i huvudstaden,
hon får komma och titta på och låtsas vara glad över att du är drottning.
Jag vill att vi ska vara vänner, goda vänner.
Det skulle glädja mig mycket.
Du måste se Höggården. Du skulle tycka om det, det vet jag.
Vi har en fin maskerad när det är skördemåne.
Du skulle se dräkterna. Folk arbetar på dem i månader.
Drottningen låter nog inte mig lämna Kungshamn.
Den regerande drottningen. När jag gifter mig med Joffrey blir jag drottning.
Om du gifter dig med Loras
så kommer du att bo på Höggården, eller hur?
Vi skulle bli systrar, du och jag. Skulle du vilja det?
Hans namn var Bannen.
En bra man, en bra gränsjägare.
Han kom till oss från...
Var kom han ifrån?
Från Vita hamnen.
Han kom till oss från Vita hamnen.
Han gjorde alltid sin plikt.
Han höll sina löften så gott han kunde.
Han red långt och stred våldsamt.
Vi får aldrig se hans like igen.
- Nu är hans vakthållning över. - Nu är hans vakthållning över.
Nu är hans vakthållning över.
Trodde inte att en bruten fot kunde döda en man.
Det var inte foten som dödade honom.
Den där oäktingen Craster svalt honom till döds.
- Craster har sina döttrar att nära. - Står du på hans sida?
Vi kan inte bara dyka upp och stjäla hans mat.
Vi är nattväktare, inte tjuvar.
När vi far kommer Craster att öppna en tunna av vårt vin,
festa på skinka och potatis och skratta åt oss som svälter i snön.
Han är en förbannad vilding.
Visste inte att Bannen kunde lukta så gott.
Du har väl en son, Mormont?
Jag har fått min nittionionde.
Har du nånsin träffat en man med 99 söner?
Och jag har fler döttrar än jag kan räkna.
- Jag är glad för din skull. - Är du det?
Jag blir glad när ni har försvunnit.
Så snart våra sårade är starka nog.
De är så starka som de kan bli.
De som är döende, varför inte skära halsen av dem så är det överstökat?
Eller lämna dem om ni inte klarar det, så gör jag det själv.
Vems hals ska du skära av, gubbe?
Vänta utanför.
Det är kallt ute, och det finns ingen mat.
Mina hustrur gav er bröd.
Det är sågspån i brödet.
Passar det inte kan ni gå ut och äta snö.
Jag äter hellre det du har gömt.
Ni skulle vänta utanför.
Han dricker vårt vin och äter gott, medan vi dör.
Jag gav er kråkor tillräckligt.
Jag måste ge mina kvinnor mat!
Medger du att du har gömt mat? Hur skulle ni annars klara vintern?
Nog! Ut! Jag är en gudfruktig man.
- Nej, en snål oäkting! - Oäkting?
Ut med dig, din lilla tjuv!
Och du! Och du!
Sov i kylan med tomma magar.
Jag hugger händerna av näste man som kallar mig för oäkting.
Du är en oäkting.
En dotterknullande oäkting och vilding.
Gudarna kommer att förbanna oss för detta.
- Alla lagar... - Det finns inga lagar bortom muren.
Visa oss var han gömmer maten, annars sker samma sak med dig.
Släpp henne.
Jag ska halshugga dig för det här.
- Fort, fort. - Vad händer?
- Jag går inte ut. - Vi måste. Nu!
Följ mig. Jag vet den bästa vägen.
Kom.
Spring fort, Piggy, och sov gott!
Jag ska skära halsen av dig nån natt.
Kan jag ta av mig huvan än?
Ursäkta, damen, men det är bättre om ni inte ser vart vi ska.
Halt!
- Vad är det? - Svart rom.
Svårt att hitta melass i krigstider.
Jag vill ha lite.
Nu rider vi hem.
Vad är det här för ställe?
En plats dit varken vargar eller lejon går.
Ni ser ut som ett gäng svinaherdar.
Vissa av oss var svinaherdar.
Och vissa var garvare och murare. Det var förut.
Ni är fortfarande svinaherdar och garvare och murare.
Gör ett spjut er till soldater?
Nej.
Att utkämpa krig gör en till soldat.
Beric Dondarrion?
- Du har sett bättre dagar. - Och jag lär inte se dem igen.
Stark-desertörer. Baratheon-desertörer.
Ni strider inte i ett krig, ni flyr från det.
Jag hörde att du var kung Joffreys vakthund.
Men här är du, 160 mil hemifrån. Vem av oss flyr?
Bind upp de här repen, så får vi se.
Varför leder du ett gäng bönder?
Ned Stark beordrade mig att avrätta din bror i kung Roberts namn.
Ned Stark är död.
Kung Robert är död.
Min bror lever.
Du slåss för spöken.
Det är just vad vi är. Spöken som väntar på dig i mörkret.
Du kan inte se oss, men vi ser dig.
Oavsett vems mantel du bär, Lannisters, Starks, Baratheons,
är dina byten de svaga
och Brödraskapet utan fanor kommer att jaga ifatt dig.
Har du funnit Gud? Är det så?
Ja.
Jag har återfötts, i den enda sanna gudens ljus.
Som vi alla.
Som alla de som har sett det vi har sett.
Tänker du mörda mig, så gör det då.
Du dör snart nog, hund.
Men det blir inget mord, bara rättvisa.
Och ett bättre öde än du förtjänar. Lejon, kallar ni er.
Vid Mummer's Ford blev sjuåriga flickor våldtagna
och spädbarn klövs itu medan deras mödrar såg på.
Jag var inte med vid Mummer's Ford. Släng era döda barn vid nån annans dörr.
Huset Clegane byggdes på döda barn.
Jag såg dem lägga prins Aegon och prinsessan Rhaenys framför järntronen.
Tror ni att jag är min bror? Är det ett brott att vara en Clegane?
- Mord är ett brott. - Jag rörde aldrig barnen Targaryen.
Jag såg dem aldrig, kände inte lukten eller hörde dem vråla.
Vill ni skära halsen av mig, så gör det då!
Men kalla mig inte mördare, och låtsas inte att ni inte är det.
Du mördade Mycah.
Slaktarens son. Min vän.
Han var 12 år. Obeväpnad. Och du mejade ner honom med hästen.
Du slängde upp honom på hästen som ett dött rådjur.
Ja, han blödde mycket.
- Du förnekar inte att du dödade pojken? - Jag var Joffreys edsvurna sköld.
- Pojken angrep prinsen. - Lögn!
Jag slog till Joffrey. Mycah sprang bara iväg.
Jag borde ha dödat dig istället. Jag kan inte ifrågasätta prinsar.
Du är anklagad för mord.
Men ingen här vet sanningen, så det är inte upp till oss att döma.
Endast ljusets herre kan göra det nu.
Din sak ska prövas genom envig.
Nå, vem blir det?
Ska vi ta reda på om din eldgud verkligen älskar dig, präst?
Eller du, bågskytt? Vad är du värd med ett svärd i din hand?
Eller är den lilla flickan den modigaste här?
Ja.
Kanske det.
Men det är mig du ska strida mot.
Mäster säger att de är oprövade.
Han säger att det vore klokt att pröva dem tidigt.
Det finns många små städer mellan här och där, som man kan plundra.
Tar ni fångar köper mästarna de friska till ett bra pris.
Och vem vet?
Om tio år kan vissa av de pojkar ni skickar bli till obefläckade.
Då har alla lyckats väl.
Är det klart? Tillhör de mig nu?
Det är klart.
Hon håller piskan.
Ni håller piskan.
Slynan har sin armé.
Obefläckade!
Framåt marsch!
Halt!
Säg åt slynan att odjuret vägrar komma.
En drake är ingen slav.
Talar ni valyriska?
Jag är Daenerys Stormfödd av huset Targaryen,
med det gamla Valyrias blod.
Valyriska är mitt modersmål.
Obefläckade!
Döda mästarna,
döda soldaterna, döda alla män som håller i en piska,
men skada inga barn.
Slå kedjorna av alla slavar ni ser!
Jag är er mäster!
Döda henne! Döda henne!
Döda henne!
Dracarys.
Obefläckade!
Ni har varit slavar hela ert liv. Idag blir ni fria.
Den som vill kan gå, ingen kommer att skada honom.
Jag ger er mitt ord.
Vill ni kämpa för mig? Som fria män?